Ammattikasvatuksen aikakauskirja (AKAKK) on enintään neljä kertaa vuodessa ilmestyvä JUFO1-tason tieteellinen, vertaisarvioitu julkaisu (ISSN 1456-7989). Aikakauskirjassa julkaistavat tekstit käsittelevät ammattikasvatuksen tutkimusta laaja-alaisesti ammatillisen kasvun, ammattiin johtavan koulutuksen sekä aikuisten työssä oppimisen näkökulmasta.
Finnish Vocational Educational Research Association (FiVERA)
Osaamismerkit ammatillisen opettajan toimijuuden tukena
Ammatillinen toimijuus ja työkäytänteiden kehittäminen ovat keskeisiä tekijöitä opettajuuden ja koulutuksen uudistamisessa. Toimijuus ilmenee opettajan aktiivisena osallistumisena pedagogisten ratkaisujen ja oppimisympäristöjen muotoiluun, mikä vahvistaa ammatillista identiteettiä ja yhteisöllistä asiantuntijuutta. Tämä tutkimus tarkastelee osaamismerkkien osaamistavoitteiden, arviointikriteerien ja osaamisen osoittamisten roolia ammatillisten opettajien ja ammatillisten opettajaopiskelijoiden toimijuuden tukemisessa. Tutkimuksen teoreettisena viitekehyksenä on työkäytäntöjen kehittäminen, joka on yksi kolmesta ammatillisen toimijuuden mittariston ulottuvuudesta. Laadullisessa tutkimuksessa analysoitiin teorialähtöisesti kolmen ammatillisten opettajien osaamisen kehittämiseen suunnitellun osaamismerkin meta- ja suoritusdataa. Tulosten mukaan osaamisen arviointiin liittyvät metadatan tekstisisällöt (ohjeistukset, suoritusohjeet) kuvastavat eri tavoin toimijuuden elementtejä, kuten aktiivista osallistumista, yhteistyötä ja innovatiivisten ideoiden soveltamista. Ensiksi osaamismerkkien metadatassa olevat kuvaustiedot ohjaavat opettajia osallistumaan työyhteisön toiminnan kehittämiseen. Toiseksi merkit motivoivat heitä kokeilemaan uusia ideoita omassa työssään. Osaamisen osoittamiset ja niihin liittyvä dokumentaatio vahvistavat käytännössä opettajientoimijuutta, työkäytäntöjen kehittämistä ja pedagogista suunnitteluosaamista.
osaamisen tunnistaminen ja tunnustaminen
Copyright (c) 2025 Ammattikasvatuksen aikakauskirja
Jatkuva oppiminen, osaamismerkit ja mikrokredentiaalit
From abstract and overarching to concrete and contextualized – competence-based digital open badges inoperationalizing vocationalteachers’ sustainabilitycompetences
Opettajilta odotetaan keskeistä roolia kestävän kehityksen tavoitteiden käytännön toteuttamisessa. Kestävyys on kuitenkin monimutkainen käsite, joka saa erilaisia muotoja eri koulutuskonteksteissa, ja kestävyyteen liittyvien teemojen kääntäminen konkreettiseksi, arjen opetustyöksi on haastavaa. Tämä tutkimus tarkastelee digitaalisten osaamismerkkien käyttöä ammatillisten opettajien kestävyysosaamisen vahvistamisessa. Osaamismerkit helpottavat kestävyyskompetenssien keskinäisten suhteiden hahmottamista ja auttavat soveltamaan niitä jokapäiväiseen opetuskäytäntöön. Yhteisöllinen oppiminen, kollegiaalinen tuki, sekä ohjaus edistävät osaamismerkein ohjautuvaa oppimisprosessia. Linjakkaasti muotoillut osaamistavoitteet, arviointikriteerit ja osaamisen osoittamisen ohjeet mahdollistavat opettajan kestävyyskompetenssien kontekstualisoinnin ja soveltamisen eri ammattialoille. Organisaation tuki ja johdon sitoutuminen ovat ratkaisevia kestävän kehityksen tavoitteiden edistämisessä.
Ammattiin valmistuvat nuoret siirtyvät opinnoistaan työelämään, jota rytmittää muutos. Työtehtävät, ammattirakenteet ja ammateissa vaadittava osaaminen muuttuvat jatkuvasti. Selviytyminen työelämän muutoksissa ja merkityksellisen työuran rakentaminen edellyttävät työntekijöiltä valmiutta oppia uutta sekä joustavuutta ja sopeutumiskykyä. Tarkastelemme artikkelissa ammattiin opiskelevien nuorten urasopeutuvuutta eli heidän valmiuttaan selviytyä työelämän muutoksissa. Tutkimuksen teoreettisena viitekehyksenä on Mark Savickasin postmoderni uranrakentamisenteoria, jossa keskeisenä käsitteenä on urasopeutuvuus. Analysoimme nuorten urasopeutuvuutta Savickasin ja Porfelin kehittämän Career Adapt-Abilities Scale (CAAS) –mittarin avulla. Tutkimuksen aineistona on seitsemästä ammatillisesta oppilaitoksesta eri puolilta Suomea kerätty kysely, johon vastasi yhteensä 353 henkilöä. Tutkimuksessa tarkastellaan urasopeutuvuuden kokemusta kokonaisuutena sekä sen yhteyttä ikään, sukupuoleen, työkokemuksen määrään ja tyytyväisyyteen koulutusalan valintaan. Tutkimustulokset osoittivat, että ammattiin opiskelevat kokevat urasopeutuvuutensa korkeaksi. Koulutusalan valintaan tyytyväiset vastaajat olivat urasopeutuvampia verrattuna tyytymättömiin. Yli 18-vuotiaat vastaajat kokivat itsensä urasopeutuvammiksi kuin nuoremmat vastaajat. Lisäksi enemmän työkokemusta hankkineet olivat kaikilla urasopeutuvuuden osa-alueilla sopeutuvampia kuin vähemmän työkokemusta hankkineet. Voimakkain yhteys urasopeutuvuuteen havaittiin tyytyväisyydellä koulutusalan valintaan.
Opettajan resilienssi ammattikorkeakoulun muuttuvassa toimintaympäristössä: Fenomenografinen tutkimus ammattikorkeakouluopettajien käsityksistä ja kokemuksista resilienssistä
Väitöstutkimukseni tutkimustulokset antavat välineitä niin opettajille reflektoida omaa työtään kuin korkeakoulujen johdolle mahdollisuuden ymmärtää opettajien käsityksiä ja kokemuksia syvällisemmin
Heittäydyttiin, irroteltiin, yllätyttiin
Opettajan autonomia ja toimijuus – Yrittäjyyskasvatuksen avaimet
Väitöstutkimuksessani tarkastelen tekijöitä, jotka vaikuttavat ammatillisen toisen asteen opettajien yrittäjyyskasvatuksen toteuttamiseen, erityisesti sitä, miten opettajille tarjottu autonomia ja toimijuus heijastuvat heidän pedagogisiin ratkaisuihinsa.
Learning domain-general competencies in upper-secondary initial vocational education and training: student, employer and teacher perspectives
Väitöstutkimuksessani olen tutkinut, mitä laaja-alaista osaamista toisen asteen tekniikan alan ammattiopiskelijat tarvitsevat, mitä he tosiasiassa oppivat ja kuinka osaamisen kehittymistä voidaan tukea.
Copyright (c) 2024 Ammattikasvatuksen aikakauskirja
Building VET systems to advance communities: beyond responsiveness
There are five purposes that are central to vocational education and training (VET)(i.e., engaging young people, assisting them identify their preferred occupation, preparing them to practice it, ongoing development and being innovative) in the contemporary era. Yet, common across these purposes is the overall goal of VET going beyond primarily being responsive to industry needs, to also advance individuals’ capacities to remain employable, communities to be resilient and enterprises to effectively meet new challenges. Realising that advancement through those purposes needs to be understood, informed and enacted at the local level. For that to occur there needs to be educational, social and administrative infrastructure at the local level able to realise these outcomes. It is these elements that are necessary for building further VET systems now.
Opettajankoulutuksen vaikutus opetukseen ja koulutuksen laatuun. Osallistujien käsityksiä Haaga-Helian opettajankoulutuksesta Etelä-Afrikassa
Haaga-Helia ammattikorkeakoulu on toteuttanut ammatillista opettajankoulutusta Etelä-Afrikassa, Pretoriassa Tshwane University of Technology (TUT) opetushenkilöstölle vuodesta 2016 alkaen. Haaga-Helia ammatillisen opettajankoulutuksen koulutusviennin slogan on “We export the change”. Tässä artikkelissa tarkastelemme toteutetun koulutuksen vaikuttavuutta. Vaikuttavuutta on arvioitu seuraamalla osallistujien valmistumisastetta ja analysoimalla koulutukseen osallistuneiden opiskelijoiden valmistumispalautetta. Palautteen analyysissa olemme soveltaneet Kirkpatrickin koulutuksen vaikuttavuuden arvioinnin neljän tason arviointimallia. Olemme keskittyneet opiskelijoiden antamaan välittömään palautteeseen sekä oppimiskokemukseen. Vuosien 2016–2022 aikana seitsemän TUTn opettajaopiskelijaryhmää on opiskellut Haaga-Helian 60 opintopisteen opettajankoulutusohjelman. Yhteensä 221 osallistujasta 214 on valmistunut ohjelmasta. Valmistumisaste on 96.8 %. TUTn pedagogisen johdon tuki ja sitoutuminen Haaga-Helian kanssa tehtävään yhteistyöhön sekä Suomen hyvä maine koulutusmaana ovat osaltaan vaikuttaneet asiaan. Erinomainen osallistujapalaute osoittaa, että sallistujat ovat kokeneet opinnot oman työnsä kannalta tarpeellisiksi ja motivoiviksi. Osallistujat mainitsivat oppineensa erilaisia opiskelijakeskeisiä opetusmenetelmiä ja kollegiaalista yhteistyötä.
Ammatillisen opettajan planetaarinen toimijuus
Kestävän tulevaisuuden rakentaminen edellyttää ihmisen toiminnan vaikutusten tiedostamista ja siihen pohjautuvaa eettistä toimijuutta. Kyse ei ole pelkästään valtavirtaistuneen maailmankuvan mukaisesti määrittyvistä osaamisista, joilla rakennetaan kiertotalouden ratkaisuja tai edistetään vihreää energiasiirtymää. Tarvitaan myös koulutuksen ja työelämän kestämättömien oletusten ja käytäntöjen kyseenalaistamista ja niiden uudistamista. Tässä artikkelissa tarkastelemme, miten työelämän tilallisten, ajallisten ja eettisten kytkösten tiedostaminen voi auttaa ammatillista opettajaa omaksumaan työelämää uudistavaa planetaarista toimijuutta. Esitämme ammatillisen opettajuuden systeemisen tulkinnan planetaarisessa kontekstissa tapahtuvana professiona ja luonnostelemme määritelmän opettajan planetaariselle toimijuudelle. Pohdimme myös, kuinka ammatillinen opettajankoulutus voi vahvistaa planetaarisen toimijuuden sisäistymistä osaksi opettajan ammatti-identiteettiä.
Erityispedagogiset sisällöt ammatillisten opettajankoulutusten pedagogisissa opinnoissa
Artikkelissa tarkastellaan ammattikorkeakoulujen opetussuunnitelmateksteihin perustuen ammatillisten opettajankoulutusten pedagogisten opintojen erityispedagogisia sisältöjä. Ammattikorkeakouluista annetun asetuksen (1129/2014) mukaan ammatillisen opettajankoulutuksen tavoitteena on, että koulutuksesta valmistuneilla on valmiudet ohjata kaikkien opiskelijoiden oppimista ja kehittää opetusalaansa ottaen huomioon työelämän ja ammattien kehittymisen. Tutkimuksen aineisto koostui viiden ammattikorkeakoulun 60 opintopisteen laajuisten ammatillisen opettajankoulutuksen opettajan pedagogisten opintojen opetussuunnitelmateksteistä lukuvuodelta 2021–2022. Tutkimusaineisto analysoitiin teoriaohjaavalla sisällönanalyysillä tarkastellen erityispedagogiikkaa sisältävien pakollisten opintojaksojen määrää ja sisältöä. Kaikkien viiden opettajakorkeakoulun opetussuunnitelmissa oli opintojaksoja, jotka olivat joko kokonaan tai osittain erityispedagogisia. Erityispedagogiset sisällöt sijoittuivat ammattipedagogisiin opintoihin ja harjoitteluun. Erityispedagogiset sisällöt painottuivat erityisen tuen tarpeen tunnistamiseen ja erityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden tukemiseen. Erityispedagogisten sisältöjen tasalaatuisuuden lisääminen opettajankoulutusten opetussuunnitelmissa edellyttäisi koulutusten järjestäjien välistä opetussuunnitelmayhteistyötä.
Ohjauksellinen tuki terveydenhuollon simulaatiokoulutuksessa
Terveydenhuollon jatkuvaan ammatillisen osaamisen kehittämiseen kytkeytyvissä simulaatiokoulutuksissa kehitetään työssä tarvittavaa osaamista moniammatillisissa tiimeissä autenttisen kaltaisissa ympäristöissä. Ohjauksellisuutta pidetään tärkeänä simulaatiokoulutuksessa. Simulaatioita on kuitenkin tähän asti tutkittu lähinnä yksittäisten taitojen oppimisen näkökulmasta. Tämä artikkeli keskittyy ohjauksellisen tuen näkökulmaan simulaatiokoulutuksissa. Tavoitteena on laadullisen aineiston analyysin kautta tuottaa parempaa ymmärrystä siitä, millaisena ohjauksellinen tuki työn lomassa toteutuvassa simulaatio-oppimisessa näyttäytyy. Simulaatiokoulutusten osallistujat (n=27) ja simulaatio-ohjaajat (n=8) tekivät GoPro-kameralla tallennettujen simulaatiokoulutusten aikana tiimeissä erilaisia hoitopäätöksiä kulloisenkin potilastapauksen mukaisesti. Näistä yhteisöllisistä ja vuorovaikutuksellisista tilanteista muodostettiin simulaatiokoulutuksen ohjaukselliset tilanteet eli ohjauksellisen tuen episodit (n=221). Video ja audioaineistojen analysointiin sovellettiin teoriasidonnaista sisällönanalyysiä. Tulosten perusteella ohjauksellinen tuki simulaatiokoulutuksessa tapahtuu pääasiassa jälkipuintivaiheessa ja simulaatio-ohjaajien toimesta, mutta myös vertaisoppijoiden toisilleen antamana ohjauksellisena tukena etenkin simulaatioharjoituksen aikana. Tutkimus osoitti, että simulaatiokoulutuksen ohjauksellinen tuki ilmenee ohjaavana puheena, tilanteen aikaisena tukena ja ohjauksena sekä reflektoivana puheena. Tulokset tarjoavat aineksia simulaatiokoulutusten ohjauksellisen tuen ja suunnittelun sekä simulaatio-ohjaajien pedagogisen osaamisen kehittämiseen.
Ammatillisen opettajan pedagogisen osaamisen kehittyminen ja sen dokumentointi ePortfolioon
Osaamisen kuvaaminen ja dokumentointi haastaa eri alojen ammattilaiset. Opettajien pedagogisen osaamisen näkyväksi tekeminen digitaalisessa muodossa erilaisille yleisöille on tärkeää esimerkiksi työnhaussa, opintojen yhteydessä, aikaisemmin hankitun osaamisen osoittamisessa tai organisaation osaamisesta kerrottaessa. Ammatillisen opettajan osaaminen kytkeytyy substanssialaan ja pedagogiseen osaamiseen. Pedagogista osaamista voi tehdä digitaalisesti näkyväksi esimerkiksi asiakirjoilla opetuksen suunnittelusta, videoja äänitallenteilla opetuksen toteutuksesta sekä todentaa arvioilla muun muassa opiskelijapalautteiden ja osaamismerkkien kautta. Tällaista aineistoa voi kerätä henkilökohtaiseen ePortfolioon. Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin, miten opetustoimen henkilöstökoulutukseen osallistuneet ammatilliset opettajat (n=14) tekivät näkyväksi pedagogista osaamistaan digitaalisissa ePortfolioissa. Osaaminen arvioitiin valtakunnallisen Pedagoginen kehittyminen -osaamismerkin kriteerien perusteella. Lisäksi tarkasteltiin, miten osallistujat arvioivat omia opetuksen toteutussuunnitelmiaan. Johtopäätöksenä todetaan, että koulutukseen osallistuvilla ammatillisilla opettajilla on paljon pedagogista osaamista ja he ovat kokeneita työssään. Heillä on realistinen käsitys pedagogisesta osaamisestaan, mutta sen näkyväksi tekemisessä tarvitaan lisää ohjausta. Tämä on tärkeää opettajan oman osaamisen kehittymisen ja näkyväksi tekemisen kannalta, mutta myös ePortfolioiden käyttöönottamiseksi osana omaa ammatillista opetusta
Valmennuspedagogisen mallin yhteisöllistä verkko-opiskelua tukevia tekijöitä ja käänteisen oppimisen ominaisuuksia verkko-opiskelijoiden näkökulmasta
Koronapandemian jälkeinen aika vaatii yhä ammattitaitoisempia verkko-opettajia. Artikkelissa tarkastellaan reaaliaikaisen yhteisöllisen verkko-opiskelun valmennuspedagogista mallia uudesta näkökulmasta: käänteisen oppimisen kautta. Artikkelissa tutkitaan reaaliaikaista yhteisöllistä verkko-opiskelua tukevia tekijöitä ja verkko-opiskelijoiden näkemyksiä käänteisen oppimisen ominaisuuksista reaaliaikaisen yhteisöllisen verkko-opiskelun valmennus-pedagogiseen malliin. Laadulliset aineistot kerättiin eräässä ammattikorkeakoulussa toukokuussa 2020 verkkokyselynä verkkotutkinto-opiskelijoilta (n = 17) sekä keväällä 2021 Webinaaripedagogiikka-opintojakson opiskelijoilta loppukyselynä (n = 16), oppimispäiväkirjoina (n = 14) ja raportteina (n = 15). Tutkimuksen aineistot analysoitiin sekä aineistolähtöisesti että teoriaohjaavasti laadullisen sisällönanalyysin menetelmällä. Tutkimuksen tulokset osoittavat, että opiskelijanäkemysten perusteella käänteistä oppimista tuottavat: 1) ennakkoon suunnitellut opiskelijakeskeiset yhteisölliset webinaarit, 2) itseohjautuvuutta tukevat, monipuolisesti motivoivat tehtävät, 3) pedagogisesta toteutuksesta tiedottaminen, tukeminen ja ohjaus viestimisessä sekä 4) omatahtisuutta tukeva avoin, joustava oppiminen. Tutkimuksen tulosten avulla verkko-opiskelijat ja -opettajat saavat itselleen välineitä aktiiviseen yhteisölliseen verkko-opiskeluun ja -opetukseen. Tutkimuksen käytännön merkityksenä ja hyötynä koulutukseen on, että reaaliaikaisen yhteisöllisen verkko-opiskelun valmennuspedagogisen mallin hyödyntäminen ja siihen sisältyvän opetusläsnäolon suunnitelma voi tuottaa motivoitunutta yhteisöllistä verkko-opiskelua. Tuloksilla voidaan kehittää reaaliaikaista yhteisöllistä verkkopedagogiikkaa eri koulutusasteilla ja työelämässä.
reaaliaikaisuus, yhteisöllinen verkko-opiskelu, käänteinen oppiminen, opiskelijanäkemykset, valmennuspedagoginen malli
Monitieteinen työelämäprojekti työelämätaitojen oppimisen edistäjänä
Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin opiskelijoiden työelämätaitojen oppimista ja oppimisen tapoja Monitieteinen työelämäprojekti -kurssin aikana sekä opiskelijoiden että työelämän edustajien näkökulmista. Tutkimuksessa 15 opiskelijaa neljästä eri aloja edustavasta tiimistä ja neljä näille tiimeille asiakkaana toiminutta työelämän edustajaa arvioivat opiskelijoiden työelämätaitojen oppimista opintokokonaisuuden aikana sekä opiskelijoiden oppimisprosessin luonnetta. Aineisto kerättiin haastattelemalla sekä opiskelijoita että työelämän edustajia, ja se analysoitiin laadullista sisällönanalyysia käyttäen. Molempien kohderyhmien mukaan opiskelijat oppivat opintokokonaisuuden aikana taitoja toimia yhteistyössä eri alojen ihmisten kanssa sekä projektityön tekemiseen liittyviä taitoja. Opiskelijat itse painottivat sitä, että heidän aiempien opintojensa aikana kertynyt asiantuntijuutensa konkretisoitui ja syveni opintojen aikana. Työelämän edustajat näkivät opiskelijoiden asiantuntijuuden kehittymisen olevan vielä alkuvaiheessa ja heidän mukaansa opiskelijoiden valttikorttina nyt ja tulevaisuudessa on erityisesti yliopistokoulutuksen tuottama osaaminen. Lisätutkimusta kuitenkin tarvitaan koulutuksen järjestäjän näkökulmasta pedagogisen kehittämistyön tueksi.
työelämätaidot, projektioppiminen, monitieteiset opinnot, oppiminen, työelämä, opiskelija, yliopistokoulutus
Artikkeli käsittelee alueellisen resurssiympäristön vaikutuksia Suomen ammattikorkeakoulujen tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoimintaan (TKI). Empiirisenä aineistona hyödynnetään ammattikorkeakoulujen TKI-toiminnan arvioinnissa vuosina 2011–2012 kerättyjä itsearviointeja sekä TKI-toiminnan rahoituksesta kertovaa tilastoaineistoa koko ammattikorkeakoulupopulaation osalta, joita analysoidaan resurssiriippuvuusteoriaa hyödyntäen. Koko ammattikorkeakoulukentän käsittävä tutkimus pyrkii vastaamaan kysymykseen: Kuinka alueellinen resurssien saatavuus vaikutti ammattikorkeakoulujen TKI-toiminnan luonteeseen eri oppilaitoksissa vuosina 2011–2012. Artikkeli osoittaa, että alueellinen ulottuvuus vaikutti merkittävästi ammattikorkeakoulujen TKI-toiminnan luonteeseen 2010-luvun alkupuolella. Tutkimus nostaa esiin kaksi mahdollista reittiä, joista monet ammattikorkeakoulut valitsivat. Oppilaitokset joko hyödynsivät merkittävästi opettajakuntaa TKI-toiminnassa sekä integroivat koulutuksen ja TKI-toiminnan läheisesti yhteen tai hankkivat merkittävästi ulkoista rahoitusta ja päätoimista TKI-työvoimaa tehtävän suorittamiseksi. Vahvasti toisistaan eroavat alueelliset kontekstit asettivat paineita korkeakoulujen ohjaukselle.
TKI, koulutus, integrointi, ammattikorkeakoulut, resurssiriippuvuusteoria
Alanvaihtoaikeiden yhteys erillisyyden ja merkityksellisyyden kokemuksiin
Tämä tutkimus selvitti psykologis-eksistentiaalisten tekijöiden yhteyttä ammatillisten opiskelijoiden alanvaihtoaikeisiin. Alanvaihtoaikeet ovat olennaisia sekä suomalaisen yhteiskunnan että opiskelijoiden elämänkulun kannalta, mutta psykologisia tekijöitä niiden taustalla on tutkittu vain vähän. Tutkimuksessa käsiteltiin opiskelijoiden erillisyyden ja merkityksellisyyden kokemuksia, ja käytetty aineisto perustui vuoden 2019 Amisbarometriin (lomakevastaukset 8 057 ammatilliselta opiskelijalta). Erillisyyttä kuvaavat muuttujat muodostettiin eksploratiivisen faktorianalyysin perusteella. Erillisyyden ja merkityksellisyyden kokemusten yhteyttä alanvaihtoaikeisiin tutkittiin logistisen regressioanalyysin avulla erikseen naisilla ja miehillä. Tulokset viittaavat siihen, että erillisyyden kokemus sekä lähisuhteiden, opiskeluyhteisön että eksistentiaalisella tasolla on merkitsevästi yhteydessä alanvaihtoaikeisiin. Tulosten perusteella ammatillisten opiskelijoiden erillisyyden kokemusten tunnistaminen on tärkeää, sillä se syventää ymmärrystä elämänkulkuun merkittävällä tavalla vaikuttavista alanvaihtoaikeista. Tuloksia voidaan hyödyntää yksilön tarpeet ja resurssit holistisemmin huomioivan ohjausotteen kehitystyössä, jossa arvopohjaiset ja eksistentiaalisesti orientoituneet teemat ovat mukana.
ammatillinen koulutus, ammatinvaihto, mielekkyys, eksistenssi, eristys, sosiaaliset suhteet
Toiminta ja oppiminen ammattien rajapinnoilla ja välitiloissa
Kulttuurihistorialliseen toiminnanteoriaan pohjautuvan kirjallisuuskatsauksen tavoitteena oli luoda tutkimusviitekehystä ns. kolmannelle työlle. Käsitteellä viitataan julkisissa ja puolijulkisissa tiloissa, kuten kirjastoissa ja kaupallisissa tiloissa tehtävään työhön, jota voidaan luonnehtia työksi ammattien rajapinnoilla ja välitiloissa. Tällainen ammatillinen rajatoiminta, välitiloissa tapahtuva osaamisen yhdistely ja toisilta oppiminen on jäänyt vähemmälle tutkimushuomiolle kuin ammattiorientaatioltaan yhtenevämpi sosiaali- ja terveydenhuollon moniammatillinen työ. Tutkimuskysymyksenä oli: Minkälaisia käsitteellisiä lähtökohtia rajatoimintaa, rajanylityksiä ja rajojen oppimisdynamiikkaa käsittelevä toimintateoreettinen tutkimus antaa ns. kolmannen työn tutkimiseen? Katsauksen yhtätoista tutkimusartikkelia analysoitiin teorialähtöisesti teemoitellen ja tulkiten. Tulosten mukaan moniammatillista rajapinnoilla ja välitiloissa tehtävää työtä määritti neljä temaattista aluetta: rajoilla tapahtuva oppiminen, yhteistyö, hallintaan liittyvät jännitteet ja dilemmat sekä kommunikaatio. Näillä temaattisilla alueilla oppimisdynamiikan perusteet on eri tutkimuksissa kytketty ekspansiiviseen oppimiseen, yhteistyön jännitteisiin, vuorovaikutuksen välittyneisyyteen, tietoperustojen yhdistämiseen, organisaatioiden rakenteellisiin muutoksiin ja toimijaryhmien erilaisuuteen. Teorialähtöisen kirjallisuuskatsauksen lopputuloksena hahmoteltiin kolmannen työn tutkimusviitekehystä.
rajojen ylitys, rajapinta, moniammatillisuus, kulttuurihistoriallinen toiminnan teoria, ekspansiivinen oppiminen
Somasti, tehokkaasti ja turvallisesti psykologisten perustarpeiden äärellä
Development of a compulsory mathematics online course capable of accommodating the individual needs of students in Finnish vocational upper secondary education
Väitöstutkimuksessani kehitin verkko-opinnon, joka mahdollistaa yksilölliset oppimispolut ammatillisen peruskoulutuksen pakollisessa matematiikassa.
Asiantuntijoiden käsityksiä ammatillisen koulutuksen tutkimuksen nykytilasta Suomessa
Artikkelissa kuvataan asiantuntijoiden näkemyksiä ammatillisen koulutuksen tutkimuksen nykytilasta Suomessa. Tavoitteena on selvittää asiantuntijoiden käsityksiä, miten tutkimustoiminnan asema näyttäytyy ammatillisessa koulutuksessa Suomessa, sekä miten ammatillisen koulutuksen toimijat voivat hyödyntää tutkittua tietoa. Aineistonkeruu on toteutettu marraskuussa 2023 AMK- ja ammatillisen koulutuksen tutkimuspäivillä. Laadullinen tutkimusaineisto (n = 33 Post it -lapuille tehtyä kirjausta sekä yhden tutkijan havainnointimuistiinpanot) on kerätty pyöreän pöydän keskustelusta, jossa ammattikasvatuksen asiantuntijat tuottivat moniäänisesti ja luovasti tietoa ammatillisen koulutuksen tutkimuksen nykytilasta. Keskusteluun oli kutsuttu neljä ammattikasvatuksen asiantuntijaa, jotka tarkastelivat ammatillisen koulutuksen ilmiöitä erityisesti tutkimusorientaatiosta. Monitieteisessä viitekehyksessä keskityttiin ammatillisen koulutuksen ja tutkimuksen vahvuuksiin, mahdollisuuksiin, heikkouksiin ja kehittämiskohteisiin, sekä uhkiin nelikenttäanalyysin rakenteiden mukaisesti. Yleisöllä (n = 25) oli mahdollisuus ottaa osaa keskusteluun, kirjoittaa näkemyksiään Post it -lapuille ja sijoittaa ne seinällä oleviin nelikentän alueisiin. 91 Katsausartikkelissa esitellään tutkimustehtävän aiheeseen liittyviä näkökulmia, jotka nousivat esille pyöreän pöydän keskustelussa. Selvityksen tuloksena esitämme, että ammatillisen koulutuksen tulee nykyistä enemmän hyödyntää tutkittua tietoa, ja osan ammatillisen koulutuksen henkilökunnasta tulee osata tehdä relevanttia tutkimusta. Tämä edellyttää kansallisen tason tukitoimia. Suurimpana haasteena nimettiin ylipäätään ammatillisen koulutuksen tutkimustoiminnan johtamisen ja sen rakenteiden puuttuminen kansallisella tasolla sekä tiedon puute siitä, mikä on tutkimuksen asema ja sen tekemisen nykytila Suomen ammatillisen toisen asteen koulutuksen kentällä. Tutkimustoiminta nähdään tärkeänä osana ammatillisen koulutuksen kehittämistä – ammatillista koulutusta tulee kehittää ja sen arvostusta kasvattaa tutkimusnäyttöjen avulla.
ammatillinen toisen asteen koulutus, ammattikasvatus, tutkimus, tutkimustieto, ennakointi, kehittäminen
Opiskelumotivaatio ja VALMA-nuorten hakeutuminen jatkokoulutukseen
Tässä tutkimuksessa tarkastellaan ammatilliseen koulutukseen valmentavissa (VALMA) opinnoissa opiskelevien keskisuomalaisten nuorten opiskelumotivaation, kouluhyvinvoinnin ja heidän saamansa sosiaalisen tuen yhteyttä toisen asteen koulutukseen hakeutumiseen. Analyyseissa hyödynnettiin vuosina 2016 ja 2017 kerättyjä kyselyaineistoja, jotka yhdistettiin Tilastokeskuksen rekisteritietoihin opiskelijoiden päätoimesta ja valtionveronalaisista tuloista vuosi kyselyyn osallistumisen jälkeen. Tulokset osoittivat, että suomenkielisillä opiskelijoilla oli heikompi opiskelumotivaatio vieraskielisiin opiskelijoihin verrattuna, mikä voi johtua suomalaisten opiskelijoiden nuoremmasta iästä. Kun tilastollisissa malleissa vakioitiin opiskelijoiden väliset erot demografisissa taustaominaisuuksissa, erityisesti tehtävää välttelevä suoritusstrategia (epäonnistumisen ennakointi ja tehtävien välttely) ennusti NEET-ryhmään kuulumista vuosi kyselyyn osallistumisen jälkeen, erityisesti miehillä. Opiskelu- ja työuran suunnittelumotivaatio oli myös yhteydessä lisääntyneeseen toisen asteen koulutuksen hakuaktiivisuuteen vieraskielisillä nuorilla.
ammatilliseen koulutukseen valmentava koulutus (VALMA), toisen asteen koulutus, motivaatio, NEET
Ammatillisen koulutuksen opettajat ja inkluusio
Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten inkluusio toteutuu ammatillisessa oppilaitoksessa opettajien näkökulmasta. Aineistonkeruussa ja analyysissä hyödynnettiin Boothin ja Ainscow’n (2002) Index for Inclusion -mallia ja siitä suomalaiseen kulttuuriin ja kouluun soveltuvaksi käännettyä mallia (Booth ja muut, 2005). Malli avaa inkluusion osa alueita laajentaen inkluusiokäsitystä koskemaan koulukulttuuria, osallistuvan opetuksen periaatteita sekä inklusiivisia käytäntöjä. Tutkimukseen osallistui 15 ammatillisen koulutuksen opettajaa, jotka olivat iältään 32–64-vuotiaita. Haastatteluaineisto analysoitiin deduktiivisen sisällönanalyysin avulla. Tutkimus osoitti, että inkluusion toteutumisessa oli sekä vahvuuksia että haasteita kaikilla inkluusiomallin osa-alueilla. Ammatillisen koulutuksen kehittäminen inklusiivisemmaksi vaatii tuekseen arvokeskustelua ja yhteistä ymmärrystä inkluusiota tukevasta toimintakulttuurista, periaatteista ja käytännöistä. Tutkimustulokset ovat hyödynnettävissä ammatillisen koulutuksen inkluusion ja ammatillisten opettajankoulutusten kehittämisessä.
toisen asteen ammatillinen koulutus, inkluusio, ammatillisen koulutuksen opettajat
“Tutorit on ihan valtava resurssi ja siitä pitäis saada se kaikki potentiaali irti” – Tutortoiminnan kehittäminen korkeakoulussa
Korkeakouluopintojen ensimmäisellä vuodella on suuri merkitys uusien opiskelijoiden sosiaaliselle integroitumiselle osaksi uutta korkeakouluyhteisöä. Opintoihin kiinnittymiseksi ja siirtymävaiheen sujuvoittamiseksi korkeakouluissa hyödynnetään tutorointia eräänä keskeisenä alku- ja vertaisohjauksen muotona. Tutorina toimii yleensä saman koulutusohjelman ylemmän vuosikurssin opiskelija, joka tarjoaa psykososiaalista tukea, perehdyttää uudet opiskelijat korkeakoulun käytäntöihin ja luo yhteisöllisyyttä ja yhteenkuuluvuutta tutoroitavan opiskelijaryhmän sisällä. Korkeakouluopiskelijoiden määrän jatkuvan lisääntymisen ja heterogeenistymisen vuoksi tutortoiminnan kehittäminen on entistä keskeisemmässä asemassa. Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin, miten korkeakoulun tutortoimintaa tulisi kehittää vertaisohjausta antavien tutorien ja tutortoimintaa ohjaavien opinto-ohjaajien näkökulmasta. Tutkimuksen aineisto muodostui 14 tutorin ja 11 opinto-ohjaajan yksilöhaastatteluista, jotka analysoitiin sisällönanalyyttisesti ja teemoitellen. Tutkimustulokset osoittivat tutortoiminnan tärkeimpien kehittämiskohteiden olevan 1) Yhteistyön lisääminen tutoroinnin toimijoiden kanssa, 2) Tutortoiminnan selkeys ja tiedonjako, 3) Tutoroitavien opiskelijoiden tarpeiden huomioiminen ja 4) Tutortoiminnan markkinointi ja tutorien rekrytointi. Tutkimustulokset tarjoavat tärkeitä näkökulmia ja konkreettisia työkaluja korkeakoulun tutortoiminnan kehitystyöhön tutoroinnin laadun, vaikuttavuuden ja kattavuuden parantamiseksi.
tutortoiminta, korkeakoulu, vertaisohjaus, sosiaalinen integroituminen
“Uuden näkemistä ja kykyä ajatella uudella tavalla asioista” – Oppilaitoksen pedagoginen johtaminen muutoksessa
Tässä artikkelissa tarkastellaan oppilaitoksen johtajien kokemuksia tutkintokoulutukseen valmentavan koulutuksen (TUVA) suunnittelusta ja johtamisesta muutosprosessissa. Viitekehyksenä käytetään Kovalaisen (2020) mallia muutoksen toteutumisesta pedagogisesti johdetussa yhteisössä. Artikkelia varten haastateltiin yhtätoista koulutusalan johtajaa, jotka johtivat omassa oppilaitoksessaan tutkintokoulutukseen valmentavan koulutuksen suunnittelua. Aineisto analysoitiin teorialähtöisellä sisällönanalyysillä. Haastateltujen johtajien tavoitteena oli yhteisen ymmärryksen ja tahtotilan synnyttäminen, jotta muutos mahdollistuu. Johtajat pyrkivät luomaan raamit ja alustan yhteistyölle, minkä jälkeen vastuu koulutuksen suunnittelusta ja toteuttamisesta annettaisiin opettajille. Uuden valmentavan koulutuksen nähtiin onnistuessaan tuovan uusia, laajempia mahdollisuuksia valmentavan koulutuksen opiskelijoille. Kokemus muutosjohtajuudesta vahvistaa parhaimmillaan organisaation osaamista muutoksen johtamisessa.
pedagoginen johtajuus, muutosjohtajuus, tutkintokoulutukseen valmentava koulutus, TUVA-koulutus
Eläytymistä ammattikasvatuksen tutkimuskenttään
Kuvittele, että olet tekemässä tieteellistä tutkimusta ammattikasvatuksen alalla. Eläydy tilanteeseen ja kerro, miten lähdet toteuttamaan tutkimusta: millaista aineistoa keräät?
Miten mennyt meissä kajahteleekaan: Varhaiskasvatuksen opettajien kokemuksia hakeutumisestaan alalle ja siirtymisestään opettajiksi toiselle ja korkeaasteelle
Tässä tutkimuksessa selvitämme, minkälaiset kokemukset ovat vaikuttaneet varhaiskasvatuksen opettajien alalle hakeutumiseen ja heidän myöhempään siirtymään päiväkodin varhaiskasvatuksen opettajista toisen ja korkea- asteen opettajiksi. Tutkimuksen teoreettiset lähtökohdat liittyvät opettajan ammatilliseen kehittymiseen, jonka ajatellaan alkavan jo ennen hakeutumista opettajan työhön pätevöittävään koulutukseen. Tutkimuksen kohdejoukkona on kahdeksan hanketyöntekijää, jotka ovat aiemmin työskennelleet varhaiskasvatuksen opettajina päiväkodissa mutta myöhemmin siirtyneet työskentelemään muissa opetus- ja kasvatusalan tehtävissä. Tutkimuksen aineistona on Teams keskustelu, jossa osallistujat kertoivat pääosin valokuvien, videoiden, runojen ja laulujen välityksellä kokemuksistaan varhaiskasvatuksesta. Tutkimuksen metodologiseksi lähestymistavaksi valikoitui photo telling, joka tutkimusmenetelmänä yhdistää kuvan ja kerronnan. Aineiston analyysi pohjautui Gadamerin hermeneuttisen kehän analyysiprosessiin. Opettajien kokemuksissa varhaiskasvatusalalle hakeutumiseen vaikuttivat omat lapsuuden aikaiset kokemukset päiväkodista. Varhaiskasvatuksen opettajina he kokivat merkityksellisenä lapsilähtöisen pedagogiikan toteuttamisen lapsiryhmässä. Keskeisenä syynä hakeutumiseen pois varhaiskasvatuksen opettajan työtehtävistä olivat päiväkodin riittämättömät resurssit, joiden seurauksena varhaiskasvatuksen opettajille syntyi eettistä kuormaa. Tutkimuksen tulosten pohjalta esitämme näkökulmia varhaiskasvatuksessa työskentelevien ammattilaisten osaamisen kehittämiseksi.
Varhaiskasvatuksen opettajan pedagogista asiantuntijuutta rakentamassa
Tässä tutkimuksessa tuotetaan uutta tietoa varhaiskasvatuksen opettajien opintojen aikaisen minäpystyvyyden sekä tuen ja palautteen yhteydestä pedagogiseen asiantuntijuuteen. Lisäksi tutkitaan varhaiskasvatusalalle motivoivien tekijöiden yhteyttä pedagogiseen asiantuntijuuteen. Tutkimuksessa tarkastellaan myös, eroavatko yhteydet pedagogiseen asiantuntijuuteen aikaisempaa varhaiskasvatusalan työkokemusta omaavien opettajien ja niiden opettajien välillä, joilla ei ollut aikaisempaa työkokemusta varhaiskasvatusalalta. Tutkimusaineisto koostuu osasta Varhaiskasvatuksen opettajaopintoihin ja varhaiskasvatusalaan sitoutuminen (SIMO)-tutkimushankkeen kyselyä (n = 541). Tutkimuksen kohderyhmänä ovat kasvatustieteen kandidaatintutkinnon suorittaneet varhaiskasvatuksen opettajat, jotka olivat hakeutuneet opettajakoulutukseen vuosina 2018 ja 2019. Analyysimenetelmänä oli hierarkkinen regressioanalyysi. Varhaiskasvatuksen opettajien opintojen aikainen minäpystyvyys sekä tuki ja palaute olivat myönteisesti yhteydessä pedagogiseen asiantuntijuuteen. Mitä vahvemmaksi varhaiskasvatuksen opettajat kokivat opintojen aikaisen minäpystyvyyden ja mitä riittävämpää tuki ja palaute olivat, sitä myönteisemmäksi pedagoginen asiantuntijuus arvioitiin. Tulokset osoittivat myös sen, että aikaisempi työkokemus varhaiskasvatusalalta kytkeytyi iän ja pedagogisen asiantuntijuuden väliseen yhteyteen. Nykyisessä, julkisuudessakin esille tuodussa varhaiskasvatuksen opettajien riittävyyden kysymyksissä opintojen aikaisella minäpystyvyydellä ja sitä vahvistavalla tuella ja palautteella voi olla tärkeä merkitys, sillä näiden tiedetään edistävän opintoihin ja varhaiskasvatusalaan sitoutumista.
“Kaikki lähtee vuorovaikutuksesta” – Varhaiskasvatuksen ammattilaisten kieli-, kulttuuri ja katsomuspedagoginen osaaminen
Tässä artikkelissa tarkastellaan, millaista on varhaiskasvatuksen ammattilaisten kieli-, kulttuuri- ja katsomuspedagoginen osaaminen ja miten sitä tulisi vahvistaa. Tutkimustehtävänä oli selvittää, miten ammattilaiset kuvaavat omaa ammatillista kieli-, kulttuuri- ja katsomuspedagogista osaamistaan suhteessa lapsiin ja huoltajiin. Lisäksi selvitettiin yksilö- ja tiimitason tietoja ja taitoja, joita heillä on kieli-, kulttuuri- ja katsomuspedagogiikan toteuttamiseen ja kehittämiseen. Tutkimusaineisto on kerätty varhaiskasvatuksen opettajina toimivilta ammattilaisilta (N = 10) fokusryhmähaastatteluina. Tutkimusaineisto on osa laajempaa “Avaimia yhteiseen ymmärrykseen” -tutkimushanketta, jossa tarkastellaan inkluusion, osallisuuden ja moninaisuuden hyviä käytäntöjä varhaiskasvatuksessa. Tutkimustulosten perusteella ammattilaisten kieli-, kulttuuri- ja katsomuspedagogisessa osaamisessa korostuvat moninaiset vuorovaikutustaidot: lasten ja ammattilaisten välinen vuorovaikutus, huoltajien kanssa tehtävä yhteistyö, sekä tiimin ja henkilöstön keskinäinen vuorovaikutus. Vuorovaikutuksessa lasten ja perheiden kanssa painottuu yksilöllinen kohtaaminen. Luottamuksen rakentamisessa ja kohtaamisten onnistumisessa eri kieli- ja kulttuuritaustaisella henkilöstöllä on osaamista vahvistava merkitys. Ammattilaisten reflektio- ja tiimitaidot sekä tiimin sitoutuminen työhön ovat keskeisiä osaamista kehittäviä tekijöitä pedagogiikan toteuttamisessa. Myös työn jousto- ja muuntautumiskyky tunnistetaan osaamisessa olennaiseksi. Ammattilaisten vahva kieli-, kulttuuri- ja katsomuspedagoginen osaaminen on investointi varhaiskasvatuksen inklusiiviselle tulevaisuudelle.
kieli-, kulttuuri- ja katsomuspedagogiikka