Ammattikasvatuksen aikakauskirja (AKAKK) on enintään neljä kertaa vuodessa ilmestyvä JUFO1-tason tieteellinen, vertaisarvioitu julkaisu (ISSN 1456-7989). Aikakauskirjassa julkaistavat tekstit käsittelevät ammattikasvatuksen tutkimusta laaja-alaisesti ammatillisen kasvun, ammattiin johtavan koulutuksen sekä aikuisten työssä oppimisen näkökulmasta.
Finnish Vocational Educational Research Association (FiVERA)
Opiskelukyky ammatillisessa koulutuksessa – ICF-luokituksen soveltaminen teoreettis-käsitteellisen jäsennyksen välineenä
Opiskelukyky on opiskelijan kokonaisvaltaista hyvinvointia sekä työ- ja toimintakykyä, jotka yhdessä luovat edellytykset oppimiselle ja ammatilliselle kehittymiselle. Ammatillisen koulutuksen lainsäädäntö velvoittaa edistämään opiskelijoiden hyvinvointia ja toimintakykyä yhteistyössä sosiaali- ja terveydenhuollon toimijoiden kanssa, ja tässä yhteydessä kansainvälistä toimintakykyluokitusta (ICF) käytetään keskeisenä viitekehyksenä toimintakyvyn kuvaamisessa. Tutkimuksen keskeinen kontribuutio on ICF-luokituksen pedagoginen uudelleentulkinta ammatillisen koulutuksen toimintaympäristön näkökulmasta. Tutkimuskysymys kuuluu, miten opiskelukyky voidaan jäsentää ICF-luokituksen avulla ammatillisen koulutuksen kontekstissa. Tutkimusaineisto muodostui ICF-luokituksen toimintakykyä kuvaavista teksteistä sekä niiden pää- ja alaluokkien kuvauksista, jotka analysoitiin teorialähtöisen sisällönanalyysin keinoin hyödyntäen dynaamisen opiskelukyvyn ja opiskelijan toimintakyvyn teoreettisia malleja. Tulokset osoittavat, että ICF-kuvaukset kuvaavat opiskelukykyä moniulotteisesti yksilön terveydentilan, voimavarojen ja tavoitteiden sekä oppilaitoksen ja yhteiskunnan asettamien tavoitteiden, reunaehtojen ja tukipalveluiden kanssa. Opettajan rooli opiskelijan kohtaamisessa, ohjaamisessa ja oppimisen edellytysten vahvistamisessa on keskeinen, mutta siihen liittyy ristiriita, sillä opettaja kantaa pedagogista vastuuta ilman suoraa vaikutusvaltaa kaikkiin oppilaitoksen resursseihin, rakenteisiin tai opiskelijan henkilökohtaisiin voimavaroihin, mikä voi kaventaa tuen vaikuttavuutta. Tutkimus viittaa siihen, että ICF-luokitus voisi tarjota systemaattisen rakenteen opiskelukyvyn kuvaamiseen, vahvistaa yhteistä ymmärrystä toimijoiden välillä ja toimia välineenä moniammatillisen yhteistyön käytännön toteuttamisessa.
Copyright (c) 2025 Ammattikasvatuksen aikakauskirja
Opettajien ja työpaikkaohjaajien pedagoginen osaaminen tekniikan alan ammatillisessa toisen asteen koulutuksessa
Ammatilliset opiskelijat opiskelevat yhä enemmän erilaisissa oppimisympäristöissä, joista keskeisin on työelämän mahdollistamat oppimisympäristöt työpaikoilla. Tässä kvantitatiivisessa tutkimuksessa kehitettiin tekniikan alalle soveltuva Pedaknow-mittari, jolla selvitettiin sekä oppilaitosten että työpaikkojen ohjaushenkilöstön pedagogista osaamista. Tutkimusaineisto on kerätty vuosina 2022–2023 (N = 670). Faktorianalyysin perusteella muodostettiin kolme latenttia muuttujaa: 1) henkilökohtaistaminen, 2) opetuksen suunnittelu ja arviointi sekä 3) hallinnollinen osaaminen. Tulosten mukaan ammatillisella opettajalla ja työpaikkaohjaajalla on pedagogisessa osaamisessa yhteinen jaettu ydin. Laadukas pedagoginen osaaminen edellyttää oppilaitoksen toimijoiden ja työelämän edustajien välistä läheistä yhteistyötä sekä opiskelijakeskeistä, henkilökohtaistettua otetta. Opettaminen ja ohjaus edellyttävät myös seurantaa, arviointia ja raportointia, mikä lisää hallinnollisen työn osuutta sekä oppilaitoksissa että työpaikoilla. Ammatillisen toisen asteen koulutuksen alakohtaista tutkimustietoa on vähän. Tutkimuksemme osaltaan vastaa oppilaitosten ja työelämän pedagogisten käytäntöjen kehittämiseen tekniikan alalla sekä yleisesti työpaikoilla tapahtuvassa oppimisessa.
Ammattikorkeakouluopettajuuden tietopaketti 2025
Copyright (c) 2026 Ammattikasvatuksen aikakauskirja
Inkluusio ammatillisen koulutuksen opiskelijoiden kokemana
Artikkelissa tarkastellaan yleisen ammatillisen oppilaitoksen perustutkintokoulutuksen opiskelijoiden kokemuksia inkluusion toteutumisesta hyödyntämällä Boothin ja Ainscow´n Index for Inclusion -mallin (2002) kolmea inkluusion osa-aluetta: inklusiivinen koulukulttuuri, osallistavan opetuksen periaatteet ja inklusiiviset käytännöt. Opiskelijoiden (N = 21) haastatteluaineisto analysoitiin laadullisen sisällönanalyysin keinoin. Tutkimus osoitti, että inkluusion toteutumisessa oli sekä vahvuuksia että haasteita. Opiskelijoiden kokemuksien mukaan inklusiivinen oppilaitoskulttuuri rakentuu toisia kunnioittavan ja ystävällisen ilmapiirin kautta. Opettajien käyttämät saavutettavat opetusmenetelmät ja -materiaalit vahvistavat opiskelijoiden kokemusta inklusiivisesta oppimisympäristöstä. Inklusiivisten arvojen toteuttaminen, kuten yhdenvertaisuus oli opiskelijoiden mukaan merkityksellistä. Opettajien kielitietoisuus, taito tunnistaa ja huomioida lahjakkuuksia opetuksessa sekä tapa edistää eri ikäisten ja eri aikaan aloittavien opiskelijoiden keskinäistä koheesiota tunnistettiin keskeisinä haasteina inkluusion toteutumisessa. Merkityksellistä kuitenkin on, että inklusiivisen oppimisympäristön rakentuminen ei oppilaitoksessa pohjaudu yksinomaan opettajien toimintaan, vaan myös opiskelijoiden keskinäinen vuorovaikutus ja vertaistuki ovat tärkeässä roolissa osallisuuden tunteen vahvistamisessa. Ammatillisen koulutuksen inkluusion rakentumisessa tarvitaan edelleen aitoa sitoutumista sekä tavoitteellista yhteistyötä, joka edellyttää jaettua ymmärrystä inkluusiosta käsitteenä, toimintakulttuurina sekä pedagogisena toimintana. Näin koulutus on yhä paremmin kaikkien saavutettavissa, jolloin jokainen opiskelija saa yhdenvertaisesti tukea ja ohjausta, ja kaikilla on omien edellytystensä mukaisesti mahdollisuus suorittaa tutkinto ja työllistyä.
Toiselta asteelta eteenpäin – korkeakoulusiirtymien rakentuminen suomalaisissa koulutusuudistuksissa
Korkeakoulutukseen pääsy on Suomessa kilpailtua, ja aiemman tutkimuksen pohjalta tiedetään, ettei korkeakoulutukseen pääsy toteudu tasa-arvoisesti. 2010-luvulla toteutettiin koulutusuudistuksia, jotka muovasivat tätä siirtymää koskevaa koulutuspolitiikkaa. Nämä uudistukset olivat ammatillisen koulutuksen uudistus, lukiouudistus ja sen osana toteutettu ylioppilastutkinnon uudistus sekä korkeakoulujen opiskelijavalintojen uudistus. Tässä artikkelissa tarkastelemme näitä uudistuksia ja kysymme, millä tavoin uudistukset ovat rakentaneet korkeakoulusiirtymien reunaehtoja. Aineisto muodostuu vuosina 2008–2018 julkaistuista koulutuspoliittisista asiakirjoista (N = 16). Analysoimme asiakirjoihin kirjattuja toimia ja sitä, miten toimia on perusteltu. Keskeinen löydöksemme on, että uudistukset sekä yhdessä että erikseen vahvistavat ja vakiinnuttavat kahta rinnakkaista koulutuspolkua: lukiokoulutus näyttäytyy korkeakoulutukseen ja etenkin yliopistoon johdattavana polkuna, kun taas ammatillinen koulutus vahvistuu reitiksi ensisijaisesti työelämään. Uudistusten voidaan nähdä voimistavan toisella asteella ja koulutussiirtymissä jo aiemmin havaittua eriytymiskehitystä toisen asteen koulutusten välillä.
Nulla dies sine linea — Elämäntyönä Ammattikasvatuksen aikakauskirjan visuaalinen ilme
Tulevaisuusosaaminen ammattikorkeakoulujen pedagogisissa linjauksissa: Laadullinen analyysi pedagogista toimintaa ohjaavista asiakirjoista
Tulevaisuuden asiantuntijoilta vaaditaan substanssiosaamisen lisäksi valmiuksia toimia monimutkaisissa ja ennakoimattomissa ympäristöissä. Jotta ammattikorkeakoulutus voi vastata näihin tulevaisuuden haasteisiin, tulee koulutuksen edistää ammattialakohtaisten taitojen lisäksi opiskelijoiden kehittymistä nopeasti muuttuvan ja epävarman ympäristön edellyttämien valmiuksien suuntaan. Tässä tutkimuksessa tarkastellaan, miten ammattikorkeakoulujen pedagogiikkaa ohjaavissa asiakirjoissa kuvataan tulevaisuuden työelämässä ja yhteiskunnassa tarvittavaa osaamista sekä sen kehittymisen tukemista. Laadullisessa analyysissä hyödynnetään tulevaisuusosaamista selittävää Triple Helix -mallia, joka jäsentää ammattikorkeakoulupedagogiikan rakenteellisia ja käytännöllisiä ulottuvuuksia. Tulosten mukaan tulevaisuusosaamisen merkitys tunnistetaan laajasti ja sen kehittämistä tuetaan erityisesti yksilöllisen kasvun ja sosiaalisen vuorovaikutuksen näkökulmista, kun tehtäväkeskeisen osaamisen osalta kuvaukset ovat niukempia. Tutkimus tarjoaa uutta tietoa siitä, miten tulevaisuusosaamista ohjataan institutionaalisesti osaksi ammattikorkeakoulupedagogiikkaa.
Määrällinen ja laadullinen ammattikasvatuksen tutkimus 2020-luvulla
Yhteisöllinen oppiminen ja tunteet hoitotyön simulaatio-opetuksessa
Väitöstutkimuksessani tarkastelen yhden suomalaisen ammattikorkeakoulun sairaanhoitajaopiskelijoiden yhteisöllistä oppimista ja tunteita hoitotyön simulaatio-opetuksessa. Tunteet vaikuttavat siihen, miten opiskelijat oppivat toimimaan yhdessä sekä valmistautuvat tulevaan työelämään.
Virtuaalitodellisuuden hyödyntämisestä työturvallisuuskoulutuksessa
Väitöstutkimuksessani kehitetty, simulaatioihin perustuva koulutusmalli tukee upottavan virtuaalitodellisuuden sovittamista osaksi työturvallisuuskoulutuksen oppimisympäristöjä.
Erityisen tuen toimintaprosessit oppisopimuskoulutuksessa
Oppisopimuskoulutuksen perustehtävänä on kehittää työelämälähtöistä osaamista ja parantaa yritysten kilpailukykyä. Tutkimuksessa tarkasteltiin erityisesti oppisopimuskoulutuksen järjestäjien menetelmiä ja toimenpiteitä, joita käytetään työpaikoilla ja oppilaitoksissa erityisopetuksen sekä erityisten opetus- ja ohjausjärjestelyjen toteuttamisessa. Tavoitteena oli selvittää, onko toimintaprosesseissa sellaisia tekijöitä, jotka vaikuttavat oppisopimuskoulutuksen laadun vaihteluun ja heikentävät läpäisyä. Aineisto kerättiin kolmella eri menetelmällä (kysely, haastattelu ja osallistuva havainnointi) kahdessa eri vaiheessa vuosina 2013–2015. Tutkimukseen osallistui 151 erityisen tuen tarpeen tunnistamiseen tai tukitoimien toteuttamiseen perehtynyttä henkilöä 54 oppisopimusorganisaatiosta. Tutkimusaineiston perusteella suurimmalta osalta oppisopimuskoulutuksen järjestäjiä puuttuu osaamista, rakenteita ja resursseja tunnistaa erityistä tukea tarvitseva oppisopimusopiskelija ja järjestää hänelle tarvittava opetus ja tuki. Oppisopimuskoulutuksen järjestäjät tiedostavat tuki- ja ohjausjärjestelyjen toimintaprosessien puutteet. Suurimmalla osalla oppisopimuskoulutuksen järjestäjiä on erilaisia kehittämishankkeita tai -toimenpiteitä asian korjaamiseksi, ja niiden avulla tilanne on parantunut. Tästä huolimatta oppisopimuskoulutuksen järjestäjät kokevat, että he eivät tällä hetkellä pysty tarjoamaan kaikille opiskelijoille heidän tarpeitaan ja edellytyksiään vastaavaa koulutusta.
oppisopimuskoulutus, erityisen tuen tarpeen tunnistaminen, erityisopetuksen järjestäminen, keskeytykset, läpäisy
Työelämäyhteistyö ammattikorkeakouluopettajan osaamishaasteena
Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin ammattikorkeakouluopettajien työelämäyhteistyön osaamishaasteita. Tutkimusaineisto kerättiin yksilö- ja ryhmähaastatteluilla, joihin osallistui 16 eri alojen ammattikorkeakouluopettajaa. Aineisto analysoitiin temaattisella analyysillä. Työelämäyhteistyön osaamishaasteina tulivat esille muutos koulutuksen ja työelämän suhteissa, verkostomainen opettajuus, monipuolisten taitojen hallinta ja pedagogiikan uudistaminen. Ammattikorkeakouluopettajien työelämäyhteistyö edellyttää uusien taitojen omaksumisen lisäksi yhteisöllisyyden kehittämistä niin työelämän kuin opiskelijoidenkin kanssa.
ammattikorkeakoulu, työelämäyhteistyö, opettajan osaaminen, osaamishaasteet
Ammatillisen koulutuksen tutkimus Suomessa ja Pohjoismaissa
Riitta Rissanen KT, rehtori Lapin yliopisto riitta.rissanen@lapinamk.fi
Nando Malmelin ja Petro Poutanen: Luovuuden idea. Luovuus työelämässä, yhteisöissä ja organisaatioissa
Opiskelijat kehitysprojektissa - kaaos vai kaikkia osapuolia hyödyttävä dynaaminen saariston kehittämistyö?
Ammattikorkeakoulu Novian pedagoginen malli perustuu tiimioppimiseen. Yritystoimeksiannot muodostavat tärkeän osan opinnoista, sillä niiden kautta opiskelijat oppivat ratkomaan käytännön haasteita. Projekti Archipelago Business Development on kolmivuotinen, EU:n Central Baltic -aluerahaston rahoittama, saariston PK-yrityksille suunnattu liiketoiminnan kehittämisprojekti. Novian johtamaan projektiin osallistuu noin 60 yritystä. Tämä on mahdollistanut erityyppisiä yhteistyömalleja yritysten ja opiskelijoiden välillä, esimerkiksi eri kurssien ja lopputöiden muodossa. Artikkeli käsittelee tähänastisesta yhteistyöstä saatuja tuloksia ja johtopäätöksiä. Pääosin kokemukset ovat olleet myönteisiä ja sekä opiskelijat että yritykset ovat hyötyneet yhteistyöstä. Yhteistyö on edesauttanut opiskelijoiden ammatillista kasvua ja yritykset ovat saaneet uusia ideoita ja lisäresursseja. Haasteitakin on matkan varrella ollut, ja niistä olemme sisäistäneet hyvän suunnittelun ja koordinoinnin merkityksen. Ohjaajan rooli nousee keskeiseksi, jotta pystytään varmistamaan työn laatu ja hyöty yritykselle, sujuvan kommunikaation lisäksi. Projektin tulokset ovat myös muiden ammattikorkeakoulujen hyödynnettävissä.
ammattikorkeakoulu, yritysyhteistyö, opiskelijatyö, ammatillinen kasvu
University-company collaboration: A platform for open data innovations in the circular economy
Avoimen datan hyötykäytössä piilee paljon liiketoimintamahdollisuuksia. Avoimilla toimintamalleilla tuotetut palvelut voivat olla Suomen seuraava menestystarina. Avoimen datan hyödyntäminen yritysten toiminnassa on kuitenkin vielä alkutekijöissään. Tällä hetkellä suurin osa tiedosta on piilossa eri virastoissa ja yrityksissä, eikä pk-yrityksillä ole mahdollisuutta hyödyntää uusia, haastavia teemoja. Korkeakoulujen ja yritysten yhteistyö tukee yrityksiä avoimen datan potentiaalin hyödyntämisessä. Samalla eri alojen opiskelijat saavat tilaisuuden kehittää omia innovaatiokompetenssejaan sekä oppia ymmärtämään avoimen datan merkityksen tulevaisuuden työelämän kannalta. Onnistuakseen korkeakoulu-yritysyhteistyön tulee rakentua dynaamisen yhteistyön ja yhteiskehittämisen menetelmien pohjalta. Tällaisia yhteistyöverkostoja rakennetaan kaksivuotisessa Open DaaS -hankkeessa, jossa neljä suomalaista korkeakoulua valjastavat innovaatiopotentiaalinsa paikallisten yritysten käyttöön monialaisten hackathonien muodossa.
kiertotalous, yritysyhteistyö, digitalisaatio, yhteiskehittäminen
Ammattikorkeakoulujen ATT-hanke TKI-toiminnan avoimuutta ja vaikuttavuutta edistämässä
Ammattikorkeakoulut ovat kehittäneet TKI-toiminnan avointa toimintakulttuuria vuosien 2015–2017 aikana Avoimuuden lisääminen korkeakoulujen käyttäjälähtöisessä innovaatioekosysteemissä -hankkeessa saavuttaen hyviä tuloksia useilla avoimuuden osa-alueilla. Avoimen TKI-toimintakulttuurin ohella myös avoin yritysyhteistyö on nostettu esille vahvasti. Avoimet aineistot ja julkaisut ovat jo muutamassa vuodessa lisääntyneet. Ammattikorkeakoulujen TKI-toiminnan tuloksena syntyy paljon ainutlaatuisia ja hankalasti uudelleen kerättäviä aineistoja, joiden uudelleenkäyttö on mahdollista, jos aineistojen hallintaan ja säilyttämiseen kiinnitetään huomiota. FAIRdata (Findable, Accessible, Interoperable, Re-usable) -periaatteilla varmistetaan, että aineistot ovat löydettävissä, saatavissa, yhteentoimivia ja jatkokäytettävissä. Tämä toimintatapa soveltuu hyvin myös ammattikorkeakouluille. Yhteiskehittämiseen perustavassa TKI-toiminnassa vaikuttavuutta saadaan aikaan jo TKI-prosessin aikana osallistamalla innovaatioekosysteemin toimijoita. Siksi prosessien avaaminen ja näkyväksi tekeminen ovat erityisen keskeisiä yhteiskehittämisessä ja pk-yritysten kasvun, osaamisen ja uusien liiketoimintamahdollisuuksien vauhdittamisessa. Avoin TKI-toiminta osallistaa ammattikorkeakoulujen henkilöstön ja opiskelijat omaksumaan avoimen tieteen ja tutkimuksen periaatteita, joissa tavoitteena on julkisin varoin tuotetun tiedon avoimuus ja sen sujuva liikkuminen yhteiskunnassa niin tiedontuottajien, sen välittäjien kuin tietoa hyödyntävien toimijoiden kesken.
ammattikorkeakoulut, avoin tiede ja tutkimus, avoin TKI-toiminta
Julkaisutoiminnassa yhdistyvät TKI-toiminnan tulosten julkaisemisen lisäksi muutkin vaikuttavuuden reitit, kuten osaavat ihmiset, yhdessä tekeminen sekä vuorovaikutus ja verkostoituminen. Tässä katsausartikkelissa tarkastellaan ammattikorkeakoulujen yhteisen UAS Journal open access -verkkolehden vaikuttavuutta. UAS Journal on ammattikorkeakoulujen strategista toimintaa. Se on kustannustietoista ja lisäarvoa tuottavaa sekä nopeaa, ketterää että yhteisöllistä kansallista ja kansainvälistä verkostotoimintaa. UAS Journal voidaan nähdä nykyisessä muodossaan toimivan erilaisen osaamisen ylläpitäjänä ja rakentajana. UAS Journal on yksi ammattikorkeakoululähtöisen vaurauden ja hyvinvoinnin lähteistä alan ammattilaisyleisölle. Lehti tekee osaltaan näkyväksi monipuolisen ”ison kuvan” ammattikorkeakoulujen vahvasta osaamisesta ja tärkeästä roolista suomalaisessa soveltavassa tutkimustoiminnassa sekä käytännönläheisessä kehittämis- ja innovaatiotoiminnassa. Sen toiminta perustuu vahvaan vuorovaikutukseen ja ammattikorkeakoulujen henkilöstön laajoihin työelämäyhteyksiin, käytännön professionaalisiin kokemuksiin sekä TKI-osaamiseen.
ammattikorkeakoulu, TKI, julkaisutoiminta, vaikuttavuus
Ammattikorkeakoulut kehittämisalustoina – esimerkkejä alueellisista innovaatioekosysteemeistä
Ammattikorkeakoulut toteuttavat ammattikorkeakoululaissa määriteltyä tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoimintaa (TKI-toimintaa) alueellisesti, kansallisesti ja kansainvälisesti eri toimijoiden kanssa. Viime vuosina yleistynyt käsite innovaatioekosysteemi kuvaa hyvin tätä vuorovaikutteista, verkostomaista toimintaa, jossa ammattikorkeakouluilla on keskeinen rooli eri verkostoissa ja eri toimijoiden rajapinnoilla. Innovaatioekosysteemi toimii perinteistä klusteria tai verkostoa joustavammin ja muotoaan vaihdellen – se mahdollistaa toimijoiden mukaan tulemisen ja osallisuuden kehityskaaren eri vaiheissa. Keskeistä innovaatioekosysteemissä on yhteinen tavoitetila sekä tiedon ja osaamisen jakaminen ja avoimuus yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi. Parhaimmillaan innovaatioekosysteemi tarjoaa kehittämisalustan eri toimijoille ja näkökulmille kiinnittyä yhteiskehittämiseen ja hyödyntää osaamista yli sektorirajojen siten, että innovaatioekosysteemin osaaminen levittyy myös siinä toimivien tahojen ulkopuolelle ja käyttöön. Käsite innovaatioekosysteemi ei ole yksiselitteinen. Tässä artikkelissa sitä käytetään kuvaamaan erilaisia ekosysteemisiä yhteenliittymiä, joilla on yhteinen tavoitetila ja joissa on mukana erilaisia toimijatahoja. Tapausesimerkkien kuvaamisesta ovat vastanneet Karelia-ammattikorkeakoulun projektipäälliköt ja -asiantuntijat.
kehittämisalustat, innovaatioekosysteemi, ammattikorkeakoulu, TKI-toiminta
Peer Group Mentoring for Teacher Development at a Brazilian Vocational Education Institute
This research aimed at piloting Peer Group Mentoring (PGM) in a Brazilian vocational education institute. The participants were both newcoming and experienced instrumental analysis (INAN) teachers in a large and networked public Brazilian Vocational Education and Training (VET) institute. Since the public vocational education system in Brazil has an expansion program underway, this pilot introduces a new method for teacher initiation and even broader institution level development. Research questions dealt with experiences and contributions from the PGM pilot. A group of ten teachers from three different campuses carried out 11 experimental workshops on five different techniques of INAN that cover the skills needed for future chemistry technicians. After each experiment, the group made a report discussing the protocol of analysis, the competences that students need to develop as well as pedagogical, logistic and toxicity issues with the help of the facilitator, the first author. This kind of common construction of INAN experimental workshop protocols was entirely new in the institute and peer-group mentoring needed to take into account the subject-specific needs and interests regarding the context. The participants’ experiences from peer-group mentoring were collected with a qualitative survey. The experiences were positive, and the participants on both sides recognized the usefulness of mixing new-coming and experienced teachers. This PGM process of teachers also contributed to improving protocols for practical classes with students and building learning environments such as chemical laboratories at one of the campuses. Based on the PGM pilot, we conclude that mixing new- comers and more experienced teachers in PGM is beneficial for both sides and can contribute to institute-level development in a Brazilian vocational institute. The PGM pilot took form and contributed to knowledge-sharing and construction, the development of curricula and teaching facilities.
Peer group mentoring, new-coming teachers, vocational education institutes, instrumental analysis, experimental workshops, Brazil
Ammatillisen koulutuksen tuottaman osaamisen työelämärelevanssi muuttuvassa maailmassa
Artikkelissa tarkastellaan ammatillisen koulutuksen kykyä tuottaa ammatillista osaamista ja sen osana erityisesti yleisiä työelämävalmiuksia. Lisäksi artikkelissa tuodaan esille, mitkä tekijät koulutuksessa edistävät ja estävät näiden valmiuksien kehittymistä ja mikä merkitys yleisillä työelämävalmiuksilla on työllistymisessä ja syrjäytymisen ehkäisemisessä. Artikkelin sisältö perustuu Kansallisen koulutuksen arviointikeskuksen (Karvi) vuosina 2007–2016 toteuttamien oppimistulosarviointien synteesiin sekä meneillään olevan Yrittämään oppii yrittämällä -arvioinnin tuottamaan tietoon. Näyttöjen arvosanojen mukaan ammatillinen koulutus tuottaa hyvää osaamista, sillä selvä enemmistö (93 %) opiskelijoista sai näytön arvosanaksi vähintään hyvän. Yrittämään oppii yrittämällä -arvioinnin mukaan osalla opiskelijoista yleisten työelämävalmiuksien koettiin olevan niin korkealla tasolla, että heidät halutaan töihin jo opintojen aikana, ja osalla opiskelijoista niin heikolla tasolla, ettei niillä pysty saamaan työpaikkaa, saati menestymään työelämässä. Yleisten työelämävalmiuksien oppimisessa on tärkeää kannustaa opiskelijoita tekemään töitä ja yrittämään parhaansa. Ammatillisessa koulutuksessa tämä toteutuu pääasiassa hyvin, mutta toimintakulttuurissa on myös piirteitä, jotka voivat estää yleisten työelämävalmiuksien oppimista.
ammatillinen koulutus, ammatillinen osaaminen, yleiset työelämävalmiudet, polarisaatio
Maahanmuuttajataustaisten ammattilaisten täydennyskoulutus haastaa ammatillisen opettajuuden
Ammatilliset opettajat ovat maahanmuuttajataustaisten ammattilaisten täydennyskoulutuksen avaintoimijoita. Ulkomailla tutkinnon suorittaneiden maahanmuuttajien pätevyyden tunnustamisen tulee Suomessa perustua tutkintojen ja osaamisen vertailuun sekä ammattipätevyyden vaatimusten mukaisten täydentävien opintojen suorittamiseen. Vaatimuksia vastaavan täydennyskoulutuksen tarjoaminen asettaa ammatillisille opettajille ja koulutusjärjestelmälle monia haasteita. Tutkimus- ja asiantuntijatiedon valossa ulkomailla tutkinnon suorittaneiden tehokas täydennyskoulutus edellyttää työelämälähtöisyyttä, jatkuvuutta koulutuksen kertaluonteisen pilottitoiminnan sijaan, opetustarpeita vastaavien monimuotoisten opetusohjelmien ja opetusmuotojen kehittämistä sekä täydennyskoulutusverkoston rakentamista. Tämä katsaus tarjoaa ammatillisen opettajuuden kehittämisen välineeksi kaksitasoisen viitekehyksen. Siinä ammatillisen opettajan ydinosaamisen määrittely perustuu kansainvälisessä terveydenhuollon toimintaympäristössä tuotettuun viitekehykseen, joka jakautuu kahdeksaan osaamisalueeseen. Ydinosaamista täydentää maahanmuuttajataustaisia ammattilaisia pitkään opettaneiden opettajien (n=14) itsemäärittelyyn perustuvien kuvausten analyysi ammatillisesta opettajuudesta ja sen vaatimasta kulttuurienvälisestä erityisosaamisesta terveydenhuollossa. Kuvauksissa tulee laajasti esille myös maahanmuuttajataustaisten ammattilaisten täydennyskoulutuksen työelämälle ja oppilaitoksille asettamia vaatimuksia.
ammatillinen opettajuus ja osaaminen, maahanmuuttajataustainen ammattilainen, tutkintojen vastaavuus, osaamisen tunnistaminen, täydennyskoulutus
Ammatillisen opettajankouluttajan osaamisen kehittäminen
Tässä artikkelissa tarkastelemme Ammatillisen opettajankoulutuksen uudistaminen 2017–2019 -hankkeen (OPEKE) väliaikatuloksina ammatillisen opettajankouluttajan osaamistarpeita HAMK Ammatillisessa opettajakorkeakoulussa keväällä 2018 kerätyn aineiston pohjalta. Hankkeen tavoitteena on, että tulevaisuudessa voidaan varmistaa opettajankouluttajan työelämälähtöinen, ajantasainen ja ennakointitietoa hyödyntävä osaaminen. Opettajankouluttajan osaamisen keskiössä ovat laaja-alainen perusosaaminen, uutta luova asiantuntijuus ja toimijuus sekä oman osaamisen ja yhteisön jatkuva kehittäminen. Opettajankouluttajan osaamistarpeet muuttuvat suhteessa yhteiskunnan, koulutuksen ja työelämän kehitykseen. Tulosten perusteella näyttää siltä, että ammatillisen opettajankouluttajan osaamisvaatimukset ovat laaja-alaiset ja vaativat monenlaista osaamista, joista osa opitaan työtehtävien yhteydessä, osa koulutuksessa ja osa vapaa-ajalla. Osaamisen kehittymisen näkökulma on siten kaikkiaalinen eli ajasta ja paikasta riippumaton.
ammatillinen opettajankouluttaja, opettajan osaamisvaatimukset, osaamisen kehittäminen
Keinoja ja välineitä opettajalle selkeäkieliseen ilmaisuun ammatillisessa koulutuksessa
Ammatillisessa koulutuksessa opiskelee koko ikäluokan kirjo hyvin erilaisia oppimisvalmiuksia omaavia opiskelijoita. Joukossa on myös maahanmuuttajaopiskelijoita, jotka tarvitsevat erityistä tukea opiskeluunsa puutteellisen kielitaidon, ja joskus myös oppimisvaikeuksien, vuoksi. Yhtenä keskeisenä vaatimuksena ammatilliselle opettajalle on selkeän ja saavutettavan oppimateriaalin laatiminen vielä suomen kielen taitoaan kartuttavan oppijan tueksi. Samalla kun pyritään nostamaan opiskelijoiden peruslukutaito riittävälle tasolle, on kiinnitettävä huomiota myös monilukutaitoon. Monilukutaidolla tarkoitetaan erilaisten viestien tulkinnan ja tuottamisen taitoja. Se liittyy kiinteästi ajattelun ja viestinnän taitoihin sekä kykyyn hankkia, muokata, tuottaa, esittää ja arvioida tietoa erilaisissa tilanteissa. Monilukutaito on yksi tärkeä osataito ammatillisessa osaamisessa, ja sitä tulee kehittää koulutuksen aikana.
monilukutaito, ammatillinen koulutus, maahanmuuttajat, selkeä kieli, digitaaliset oppimisympäristöt
Artikkelissa tarkastellaan teoreettisen tiedon opettamista ammattikorkeakoulutuksessa. Yhteiskunnalliset muutospaineet sekä eurooppalaiset koulutuspoliittiset linjaukset edellyttävät, että teoreettisella tiedolla on keskeinen osuus ammattikorkeakoulutuksessa. Ammattiin valmistuvilla tulee olla käytännön taitojen lisäksi teoreettista ymmärrystä sekä kyky hahmottaa oman alansa ilmiöitä käsitteellisesti. Käytännössä saattaa kuitenkin olla haasteellista sisällyttää teoriatiedon opiskelua projektipainotteiseen opetussuunnitelmaan. Artikkelissa esitetään, että teoreettisen tiedon ja tieteellisten käsitteiden opettamisessa keskeisiä seikkoja ovat episteeminen pohdinta, metakognition kehittäminen, metakäsitteellinen tietoisuus sekä käsitteiden operationaalistaminen ja tiedon sisäistäminen. Lisäksi teoreettisen tiedon opettaminen edellyttää hyvää työelämäyhteistyötä ja pitkäjänteistä, yhteistoiminnallista opetussuunnitelmatyötä.
ammattikorkeakoulutus, teoreettinen tieto, käsitteellinen muutos, siirtovaikutus
Transformatiivinen oppiminen ekososiaalisen sivistymisen mahdollistajana
Tulevaisuutemme kriisiytyminen synnyttää tarpeen uudenlaiselle sivistykselle ja oppimiselle, joka auttaa meitä tavoittelemaan ihmiskunnan hyvinvointia yhden maapallon rajoissa. Uutena käsitteenä perusopetuksen ja lukion opetussuunnitelmien perusteisiin tullut ekososiaalinen sivistys voi vastata tähän haasteeseen elinikäisen oppimisen tasolla. Tässä teoreettisessa artikkelissa kuvaan ekososiaalisen sivistyksen viitekehystä kasvatusfilosofisen tutkimuksen pohjalta ja tarkastelen sivistyskäsityksen arvopohjaa oppijan kompetensseina sekä transformatiivista oppimista ekososiaalisen sivistymisen läpäisevänä elementtinä ja mahdollistajana. Johtopäätöksenä esitän, että sivistyminen voidaan nähdä transformatiivisena oppimisprosessina, jonka kautta ekososiaalisen sivistyksen arvopohja – systeeminen maailmansuhde, vastuullisuus, kohtuullisuus, ihmisten- ja eliökunnanvälisyys sekä tulevaisuusorientaatio – jalostuu sisäistetyiksi kompetensseiksi. Ekososiaalinen sivistyminen tiivistyy määritelmään ihmisestä, jolla on kyky edistää ekososiaalisen sivistyksen päämääriä sosio-ekologisen maailmansuhteen omaavana vastuullisena ja myötätuntoisena maailmankansalaisena, joka on sisäistänyt elämää ylläpitävien tekijöiden tärkeysjärjestyksen ja kohtuuden välttämättömyyden rajallisella maapallolla, joka etsii aktiivisesti yhteyden kokemusta toisten ihmisten ja luonnon kanssa rikastaen omaa ja yhteistä elämäämme, ja jolla on kyky ja halu kuvitella aidosti vaihtoehtoisia tulevaisuuksia ja tehdä niitä todeksi yhdessä muiden ihmisten kanssa. Sustainability crisis of our era evokes an urgent need for a new kind of civilization and learning which can enable us to aspire well-being within the limits of one planet. The new concept of Eco-social education introduced in the Finnish core curriculums for basic and general upper secondary education can respond to this challenge at the level of lifelong learning. This theoretical article analyses the framework of Eco-social education as competences of a learner. Transformative learning is examined as a pervasive element and enabler of the civilization process. As a conclusion it is stated that civilization can be regarded as a transformative learning process through which the core values of Eco-social education – systemic worldview, responsibility, sufficiency, interpersonality, connectedness to nature, and future orientation – are refined into internalized competences. Eco-socially civilized person is defined as an individual who has the ability to promote the goals of Eco-social education as a responsible and compassionate global citizen possessing a socio-ecological worldview, who has internalized the value hierarchy of strong sustainability and the necessity of sufficiency on our finite planet, who has an active endeavour to join other people and nature and through that enrich his own and our common lives, and who has the ability and will to envision genuinely alternative futures and make them real together with other people.
ekososiaalinen sivistys, ekologinen sivistys, kompetenssit, transformatiivinen oppiminen, elinikäinen oppiminen
Eco-social education, ecological education, competences, transformative learning, lifelong learning
Transformatiivinen oppiminen antroposeenin ajassa
Elämme antroposeenin aikaa. Ihminen on suurin yhteisen tulevaisuutemme määrittäjä. Tarvitsemme kykyä luoda kestävämpiä tulevaisuusnäkymiä. Tämä edellyttää, että sivistyksellisiä kysymyksiä tarkastellaan avarasti ja syvällisesti. Lähestymme uudistumistarvetta transformatiivisen oppimisen viitekehyksestä Stephen Sterlingin (2010) oppimisen tasojen näkökulmasta. Oletamme, että antroposeenin ajan sivistys ilmenee kompetensseina, joiden avulla ihminen liittyy osaksi kestävän tulevaisuuden mahdollistavaa metanarratiivia. Tutkimustehtävänämme on (a) tunnistaa, millainen on ihmiskunnan metanarratiivi, jonka toteutuminen varmistaa hyvän jatkumisen ja (b) millaisia avainkompetensseja tarvitaan, jotta metanarratiivin toteutuminen voitaisiin varmistaa. Keräsimme tutkimusaineiston työpajassa tammikuussa 2018. Analysoimme sen aineistolähtöisellä sisällönanalyysilla. Tulostemme mukaan antroposeenin ajan haasteeseen vastaava metanarratiivi koostuu rauhasta, ihmisen ja häntä ympäröivän todellisuuden tasapainosta sekä kaikkien mahdollisuudesta kokea elämänsä arvokkaaksi ja merkitykselliseksi. Peilasimme aineistosta tunnistamaamme 11 avainkompetenssia Sterlingin (2010) oppimisen tasoihin. Havaitsimme niistä kolmen edustavan transformatiiviselle tasolle yltävää oppimista: (a) yksilön vastuun kompetenssi, (b) systeemisen ajattelun kompetenssi ja (c) muutoksen ohjaamisen kompetenssi. Transformatiivisen oppimisen tasolle yltävä koulutusjärjestelmä tuottaa kompetensseja, joilla kansalaiset voivat yksilöinä ja yhteisöinä vastata antroposeenin ajan haasteeseen. Tämä edellyttää sivistyspyrkimystä, joka on luonteeltaan tietoa, uskomuksia ja todellisuuskäsityksiä tarkentavaa, korjaavaa ja uudistavaa. We are living in the era of the Anthropocene. Human is the biggest determinator of our common future. We must create more sustainable views for the future together. This requires that cultural aspects are widely and deeply observed. Our approach is the theoretical framework of transformative learning from the viewpoint of Stephen Sterling’s (2010) levels of learning. Our hypothesis is that all-round education of Anthropocene era comes out with competences, and through that people connect themselves into sustainable future – the new metanarrative. Aim of the research is (a) to recognize the metanarrative of humankind, which ensures the continuation of good and (b) the key competences needed so that the metanarrative could happen. Research data was gathered in a workshop in January 2018. Data-based content analysis was made. The core of the metanarrative builds on peace, the balance between man and surrounding reality, and chance to feel life valuable and meaningful. 11 key competences identified from the data were reflected on Sterling’s (2010) levels of learning. Three competences represented transformative learning: (a) the competence of individual responsibility, (b) the competence of systemic thinking, and (c) the competence of change agent. The task for education system aspiring transformative learning is to produce competences that enable people as individuals and communities to respond to the challenges of the Anthropocene era. That calls for an effort for all-round education that defines, clears and rebuilds our knowledge, beliefs and view of reality.
antroposeeni, transformatiivinen oppiminen, kompetenssit, sivistys, metanarratiivi
anthropocene, transformative learning, competences, education, metanarrative
Ammatillisten opettajien näkemyksiä opettajan työssä tarvittavasta kompetenssista ja työelämäyhteistyöstä
Työelämälähtöisyyttä painottava ammatillisen koulutuksen reformi ja sen tuomat muutokset heijastuvat opettajien työnkuvaan ja tuovat uusia haasteita ammatillisten opettajien työssä tarvittavalle osaamiselle. Tämä tutkimus käsittelee ammatillisten opettajien näkemyksiä opettajan työssä tarvittavasta osaamisesta ja kokemuksia työelämäyhteistyöstä. Tutkimusta varten haastateltiin sekä oppisopimuskoulutuksessa että oppilaitosmuotoisessa ammatillisessa koulutuksessa toimivia opettajia (N=13) sosiaali- ja terveysalalta (n=5), rakennusalalta (n=4) ja liiketalouden alalta (n=4). Aineiston analyysimenetelmänä käytettiin temaattista analyysia. Tutkimuksessa ammatillisten opettajien osaamista tarkasteltiin kognitiivisten, toiminnallisten, sosiaalisten ja metakompetenssien kokonaisuutena. Työelämäyhteistyötä kuvattiin parhaimmillaan myönteisenä työpaikan oppimisympäristön kehittämisenä. Toisaalta ammatillisten opettajien työelämäyhteistyöhön liittyi myös merkittäviä haasteita. Yhteistyö nähtiin toisinaan tasapainotteluna opiskelijan ja työpaikan erilaisten tarpeiden välillä. Joissain tapauksissa opettajan mahdollisuudet puuttua työpaikan oppimisympäristössä ilmeneviin epäkohtiin nähtiin varsin rajallisina. Tutkimus pyrkii lisäämään ymmärrystä ammatillisen opettajan osaamisesta oppilaitoksen ja työelämän rajapinnoilla ja toisaalta tarjoamaan ammatillisille oppilaitoksille näkökulmia opettajien osaamisen ja työelämäverkostojen kehittämiseen.
ammatillinen opettaja, kompetenssi, työelämäyhteistyö, ammatillinen koulutus