AVAIN - Kirjallisuudentutkimuksen aikakauslehti
Kirjallisuudentutkimuksen aikakauslehti Avain Avain - Finsk Tidskrift för Litteraturforskning Avain - The Finnish Review of Literary Studies
Jättäessään käsikirjoituksen kirjoittajat myöntävät luvan paperiversion lisäksi myös verkkojulkaisuun ja artikkelin metatietojen rekisteröinnin palveluun. Lisäksi elokuusta 2024 eteenpäin käsikirjoituksen jättäessään kirjoittajat hyväksyvät sen, että julkaistua tekstiä koskee käyttölisenssi CC-BY-SA (Nimeä-JaaSamoin 4.0 Kansainvälinen/Attribution-ShareAlike 4.0 International: https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0/). Tekstien tekijänoikeus säilyy kirjoittajilla ja julkaistun version rinnakkaistallennus on sallittua. Esimerkiksi väitöskirja-artikkelien kohdalla näistä rajauksista voidaan tarvittaessa neuvotella kirjoittajan kanssa erikseen. Avaimen sisällön käyttölisenssi on elokuusta 2024 eteenpäin julkaistun sisällön osalta CC-BY-SA. Myös ennen elokuuta 2024 julkaistujen tekstien tekijänoikeus säilyy kirjoittajilla ja rinnakkaistallennus on sallittua. Kaikissa tapauksissa, jos teksti julkaistaan myöhemmin samassa muodossa tai muokattuna toisaalla, on kuitenkin mainittava, että se on alun perin julkaistu Avaimessa. Julkaistujen artikkeleiden metadataa koskeva käyttölisenssi on CC0 1.0 Universal (https://creativecommons.org/publicdomain/zero/1.0). Avaimen tekijänoikeustietojen yksityiskohdat löytyvät myös SHERPA/RoMEO -tietokannasta
Artikkelissa esitellään hen-pronominin varjohistoria suomenkielisessä kaunokirjallisuudessa. Hen-pronomini ei ole vakiintunut suomen yleiskieleen, vaan sitä on käytetty kokeellisena keinona erityisesti käännöksissä ja runoudessa. Sen tunnetuin sovellutus on Leevi Lehdon vuoden 2012 suomennos James Joycen Ulysseksesta, mutta varjohistoria kattaa kymmenkunta muutakin teosta. Vertailevan lähiluvun avulla osoitetaan, että hen-pronomini toimii korostuneen kielellisenä elementtinä, joka performoi sukupuolta pikemminkin kuin osoittaa sitä. Artikkeli osallistuu keskusteluun pronominien sukupuolittuneisuudesta ja tuo esiin, miten hen-pronomini toimii kieltä vieraannuttavana eleenä ja osoittaa siten kielen määrittelyvallan niin käännöskirjallisuudessa kuin suomeksi kirjoitetuissa teoksissa.
Copyright (c) 2025 Riikka Simpura https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Käsikirjoitus antaa kulttuu-hakusanalle yli 1100 osumaa. Niistä olennaisimpien sivunumerot pitäisi valita asiasanan kulttuurin, kulttuurinen ja niiden seitsemän alakäsitteen yhteyteen. Käsikirjoituksen aiheena on kirjallisuustieteen tutkimussuuntaukset. Asiasanalistan kokonaispituus on 18 A4-liuskaa rivivälillä 1. Aikaa on kolme (myös muun) työn täyteistä vuorokautta.
Copyright (c) 2025 Joel Suontama https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Suomalaisen kirjallisuustieteen kehityskulkuja ”kasarilta 20-luvulle”
SKS:n juhlasalissa pohdittiin 31.1.2025 suomalaisen kirjallisuudentutkimuksen oppihistoriaa Katri Kivilaakson ja Olli Löytyn koolle kutsumassa seminaarissa. Pyrimme seuraavassa tiivistämään seminaarissa kuvattuja kehityskulkuja. Seminaari kokonaisuudessaan on tallennettu SKS:n arkistoon.
Copyright (c) 2025 Laura Karttunen, Anna Ovaska https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Vapaa suora esitys ja puheäänen ruumiillistuminen Marguerite Durasin romaanissa Les Yeux bleus cheveux noirs
Tässä artikkelissa tarkastelen vapaata suoraa esitystä ja puheäänen ruumiillistumista dialogissa Marguerite Durasin romaanissa Les Yeux bleus cheveux noirs (1986). Vapaa suora esitys (VSE) on puheen esittämisen muoto, joka koostuu pelkästä suorasta sitaatista ja on vapaa sekä typografisista konventioista että kommunikaatioverbistä. Tutkimuksessa VSE on jäänyt ajatuksia ja sisäistä puhetta esittävien muotojen varjoon, minkä vuoksi kyseisen muodon tarkastelu on jäänyt vaillinaiseksi. Esitän, että kohdetekstissä VSE kerrontateknisenä muotona luo vahvan illuusion puheäänestä ja itse puhetapahtumasta. Kiinnitän huomiota puheääneen akustisena, ruumiillisena sekä multimodaalisena ilmiönä Durasin omaleimaisessa dialogissa, joka ammentaa sekä epäsuorista että suorista puheen esittämisen muodoista. Nimitän näitä eri muotoja yhdisteleviä vuoropuhesekvenssejä hybrididialogeiksi. Tämä vuoropuhelukerronta muodostaa intersubjektiivisen tilan, joka ylläpitää sosiaalista vuorovaikutusta ja jossa on läsnä sanaton ruumiillinen ulottuvuus. Kohdeteksissä vuoropuhelukohtauksia kehystetään ruumiillisuutta korostavien aistihavaintoverbien ja ruumiin toimintoja kuvaavien ilmaisujen avulla. Näin ollen esitän, että romaani ammentaa VSE:n ohella myös multimodaalisesta eli moniaistisesta ruumiillisuudesta tarinan rakentumisessa ei-kielellisen toiminnan kuvaukseen tukeutuen. Artikkelin teoreettisena viitekehyksenä on kertomuksen teoria ja fiktiivisen dialogin tutkimus, sekä erityisesti stilistiikka ja enonsiatiivinen kielentutkimus.
Copyright (c) 2025 Linda Nurmi https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Läpileikkaus suomalaisen kirjallisuudentutkimuksen kenttään
Lähestymistapoja kirjallisuuteen on todellinen järkäle niin kokonsa kuin sisältönsäkin puolesta. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Tietolipas-sarjan tavanomaisia mittasuhteita suuremmaksi skaalattu teos tuo yhteen vaikuttavan kokoelman asiantuntijoita paitsi kirjallisuusoppiaineista eri puolilta Suomea myös eri uravaiheista. Lähestymistapoja kirjallisuuteen ei näin ollen edusta kenenkään yksittäisen tekijän – kuten pitkäaikaisen professorin – näkemystä kirjallisuudentutkimuksesta vaan ilahduttavalla tavalla korostaa monenlaisten suuntausten kirjoa. Yhtäältä tämä todistaa suomalaisen kirjallisuudentutkimuksen elinvoimaisuudesta, mutta toisaalta kertoo omaa kieltään myös alan rakenteellisesta muutoksesta esimerkiksi ulkoisen tutkimusrahoituksen kautta.
Copyright (c) 2025 Hanna-Riikka Roine https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Tero Tähtinen 2024: Tyhjä vuori, tyhjä mieli. Ihmisen ja luonnon suhde klassisessa kiinalaisessa runoudessa. Tampere: Tampereen yliopisto, 348 s. Tero Tähtinen 2025: Kuunkajoa lootuslammella. Kiinalaisen kirjallisuuden historiaa. Helsinki: Teos, 351 s.
Copyright (c) 2025 Karoliina Lummaa https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Ruumillisuus ja tunteet Puhelias Elias -sarjassa
Tunteiden nivoutuminen yhteen identiteettien, ruumiillisuuden ja tilojen kanssa rakentaa ja ylläpitää kulttuurisia käsityksiä oikeasta ja väärästä erityisesti suhteessa sukupuolinormeihin. Tässä artikkelissa tarkastelen tunteiden kulttuurisia merkityksiä, esimerkiksi rajantekoina ja kiinnittymisinä, ja analysoin Essi Kummun ja Marika Maijalan Puhelias Elias -sarjaa, joka käsittää teokset Puhelias Elias (2012), Harjoituspusuja (2015) sekä Häätanssit (2019). Sarjassa kuvataan moniaistisesti niin pelon, häpeän kuin myös rakkauden tuntemuksia. Sara Ahmedia (2018) mukaillen tarkastelen erityisesti sitä, miten tunteet kiinnittyvät erilaisiin ruumiisiin ja millaisia seuraamuksia erilaisilla tunteilla näyttäisi olevan kirjojen hahmoille. Ihastuminen ja rakastuminen ovat keskeisiä tunteita kaikissa sarjan osissa, ja näihin kietoutuvat myös käsitykset sukupuolesta, seksuaalisuudesta sekä ruumiillisuudesta. Artikkelissa analysoin myös sitä, millaista maskuliinisuutta kuvataan keskushenkilön heräävän seksuaalisuuden kautta. Muuttuvaan kehoon, sekä uusiin hämmentäviinkin tunteisiin liittyvää häpeää tarkastellaan kulttuurihistoriallisesti muotoutuneena tapana puhua, mutta myös luotuna tilana, jossa valintojen kautta rakentuu hyväksytty subjektiviteetti (Butler 2008). Vaikka sarjassa rikotaankin monin tavoin binääristä sukupuolioletusta, sukupuoleen tai seksuaalisuuteen liitettyjen normien haastaminen on myös kamppailua siitä, miten luovia kapean maskuliinisuuden sekä heteroseksuaalisen logiikan edellytysten kanssa.
Copyright (c) 2025 Jaana Pesonen https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Alex Matson. Merimies, taiteilija, kirjallisuusvaikuttaja
Yrjö Varpio 2023: Elää, kokea, ymmärtää. Alex Matsonin elämä. Tietolipas 280. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 372 s.
Copyright (c) 2025 Hannu K. Riikonen https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Arvaamattomia vuodenaikoja ja hajoavaa jäätä
Artikkelissani tuon ilmastorunouden käsitteen osaksi kotimaisen nykyrunouden tukimusta ja tarkastelen 2020-luvun suomalaista ilmastorunoutta ekokriittisen kirjallisuudentutkimuksen näkökulmista. Artikkelini tavoitteena on tuottaa ilmastorunouden käsitteen avulla tietoa kotimaisesta ilmastopoetiikasta sekä laajentaa näkökulmia suomalaiseen ympäristörunouteen ja sen temaattiseen monimuotoisuuteen. Artikkelissani esitän, että ilmastorunous on ympäristörunouden alalaji, jossa ihmiskeskeisyyden kritiikki ja ihmisen ympäristösuhteen tarkastelu fokusoituvat ilmastokriisiin ja sen seurauksiin. Tutkin neljän teosesimerkin valossa, minkälaisista poeettisista ja temaattisista tekijöistä suomalainen ilmastorunous rakentuu ja miten se suhtautuu Chao Xien (2022) esittelemiin ilmastorunouden piirteisiin. Tarkastelen suomalaisen ilmastorunouden edustajina Aino-Kaisa Koistisen teosta Uhanalaiset ja silmälläpidettävät (2021), Veli-Matti Värrin teosta Uusia runoja (2024) ja Sirpa Kyyrösen teosta Talviunia (2024). Analysoin lähemmin Paula Sankelon teosta Katoava jää (2024), jota kutsun artikkelissani ilmastorunouden prototyyppiseksi edustajaksi, koska se toteuttaa edustavasti ekokritiikin kansainvälisellä kentällä tunnistettuja ilmastorunouden piirteitä sekä operoi suomalaiselle ilmastorunoudelle ominaisella pohjoisen luonnon kuvastola. Artikkelini valossa länsimaisen elämäntavan kritiikki, lajikato, muuttuneiden vuodenaikojen problematiikka sekä lumen ja jään kuvasto etualaistuvat suomalaisessa ilmastorunoudessa. Suomalaisesta ilmastorunoudesta on löydettävissä eriasteisesti ekokritiikin kansainvälisellä kentällä tunnistettuja ilmastorunouden piirteitä. Kotimaisen ilmastorunouden heterogeenisyyden vuoksi lajin kattava ymmärtäminen edellyttää myös jatkotutkimusta.
Copyright (c) 2025 Reeta Holopainen https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kulttuurintutkimus haastoi kirjallisuudentutkimuksen, mutta kumpi voitti?
”Haastaako kulttuurintutkimus kirjallisuustieteen?” kysyi Tampereen yliopiston Suomen kirjallisuuden professori Yrjö Varpio vuonna 2004. Varpion artikkeli ilmestyi Jyväskylän yliopiston kirjallisuuden professori Leena Kirstinän 60-vuotisjuhlakirjassa Rappauksia. Esseitä kirjallisuudentutkimuksesta. Tyyliltään usein varsin vapaat juhlakirjat ovat hyvä paikka käydä keskustelua oppialan nykytilasta, haastajista ja uusista tuulista.
Copyright (c) 2025 Olli Löytty https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kutsumme kirjoittajia Kirjallisuudentutkimuksen aikakauslehti Avaimen vuoden 2026 aikana ilmestyviin numeroihin.
Copyright (c) 2025 Laura Oulanne, Anna Tomi https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Kirjallisuudentutkimuksen uusi sukupolvi
Hanna Meretojan, Aino Mäkikallin, Anna Helteen, Kaisa Ilmosen ja Markku Lehtimäen toimittama Lähestymistapoja kirjallisuuteen julkaistiin loppuvuodesta 2024 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Tietolipas-sarjassa. Teos on merkittävä tapaus jo laajuutensa tähden: hieman alle 500 sivua käsittävä käsikirja sisältää tekstejä lähes neljältäkymmeneltä kirjoittajalta.
Hae mukaan Avaimen artikkelityöpajaan 6.11. mennessä!
Hae mukaan Avaimen artikkelityöpajaan 6.11. mennessä! Työpajassa osallistujien käsikirjoituksia kommentoivat Anna Biström (Helsingin yliopisto) ja Sanna Karkulehto (Jyväskylän yliopisto) sekä Avaimen päätoimittajat Laura Oulanne ja Anna Tomi. Työpajassa keskustellaan myös laajemmin vertaisarvioinnin ja suomalaisen tiedejulkaisemisen käytännöistä. Voit tuoda työpajaan joko valmiin käsikirjoituksen tai työversion. Kaikkien vaiheiden tutkijat ovat tervetulleita työpajaan, mutta annamme etusijan väitöskirjatutkijoille. Osallistujat valitaan artikkelin abstraktin ja lyhyen vapaamuotoisen hakemuksen perusteella. Työpajan jälkeen kirjoittajia kannustetaan tarjoamaan palautteen pohjalta muokattu käsikirjoituksensa Avaimessa julkaistavaksi, mutta tämä ei ole työpajaan osallistumisen edellytys. Työpaja järjestetään etänä 6.2.2026 klo 15–19. Mukaan mahtuu enintään kuusi osallistujaa. Hakemukset lähetetään Avaimen päätoimittajille Laura Oulanteelle (laura. oulanne@utu.fi) ja Anna Tomille (anna.tomi@utoronto.ca) 6.11.2025 mennessä. Käsikirjoitukset toimitetaan tammikuun alussa.
Tieteelliset julkaisut tohtorikoulutuksen kannoilla
Avain järjestää helmikuussa 2026 kaikille avoimen artikkelityöpajan, joka on suunnattu erityisesti nuoremmille tutkijoille. Artikkeliväitöskirjojen yleistymisen seurauksena ja valmistumispaineiden lisääntyessä yhä suurempi osa lehdessä julkaistuista artikkeleista on väitöskirjatutkijoiden kirjoittamia. Opetus- ja kulttuuriministeriön luotsaama tohtorikoulutuksen pilottihanke 2024–2027 pyrkii lisäämään valmistuvien tohtorien määrää – ”tohtorikoulutuksen nopeuttamiseksi ja tehostamiseksi yliopistoissa laadusta tinkimättä” (OKM). Vaikka pilottihankkeen määrärahat kohdistuvat keskeisesti lääketieteelliselle ja teknisille aloille, esimerkiksi syöpä- ja tekoälytutkimukseen, se kertoo tavoitteesta nopeuttaa tohtoriopintoja kauttaaltaan, myös humanistisilla aloilla. Esimerkiksi Helsingin yliopistossa tutkintoon vaadittavia opintopisteitä on vähennetty neljänneksellä samalla kun väitöskirjaan vaadittavien artikkelien määrää on laskettu merkittävästi: nyt alimmillaan valmistumiseen riittää 2–3 tai poikkeustapauksissa jopa vain yksi tieteellinen artikkeli (Sauli 2024).
Copyright (c) 2025 Anna Tomi, Laura Oulanne https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Lectio praecursoria: Transferenssi kirjallisuudessa ja kirjallisuudentutkimuksessa: Tapausesimerkkeinä Shakespearen sonetti 56 ja Samuel Beckettin The Unnamable
FM Paavo Mannisen kirjallisuuden väitöskirjan Transferenssi kirjallisuudessa ja kirjallisuudentutkimuksessa: Tapausesimerkkeinä Shakespearen sonetti 56 ja Samuel Beckettin The Unnamable tarkastustilaisuus pidettiin 1.3.2025 Jyväskylän yliopistossa. Vastaväittäjänä toimi FT, dos. Juhani Ihanus (Helsingin ja Oulun yliopisto) ja kustoksena professori Mikko Keskinen (Jyväskylän yliopisto).
Psykoanalyyttinen kirjallisuudentutkimus
Copyright (c) 2025 Paavo Manninen https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Lectio praecursoria: Katoamisen aikamuoto
Pidetty 2.11.2024 Turun yliopistossa, osana yleisen kirjallisuustieteen väitöskirjatyötä The Shape of Past To Come: Post-Apocalyptic Fiction and the Future Anterior. Kopiota väitöskirjasta voi tiedustella kirjoittajalta.
Copyright (c) 2025 Jouni Teittinen https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Mia Österlund, Ann-Charlotte Palmgren & Pia Ahlbäck 2024: Tidsligheter. Ekokritiska, barnlitterära och kulturteoretiska perspektiv på tid. Helsingfors: Svenska Litteratursällskapet i Finland & Stockholm: Appell, 320 s.
Copyright (c) 2025 Lydia https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Haemme vierailevia päätoimittajia Avaimen teemanumerolle 1/2026
Avain-lehti etsii vierailevaa päätoimittajaparia teemanumerolle 1/2026. Hakijat voivat vapaasti ehdottaa ajankohtaista tai muulla tavoin tärkeää teemaa. Avus- tamme teemanumeron tekijöitä tarpeen mukaan. Ehdotuksen tulee sisältää ehdotetun teeman ja vierailevien päätoimittajien lyhyiden esittelyjen lisäksi perustelut sille, miksi teema sopisi Avaimeen ja kiinnostaisi lehden lukijoita. Teeman ajankohtaisuus, numeron kokonaisuuden johdonmukaisuus, potentiaaliset uudet näkökulmat ja teoreettiset avaukset sekä kirjoittajien edustus eri yliopistoista katsotaan eduksi. Ehdotuksessa tulee nimetä teemanumeroon suunnitellut kirjoittajat ja esittää suunnitelma vertaisarvioitavista artikkeleista (4–5) sekä teemaan kuuluvista katsauksista, kirja-arvosteluista ja muista kirjoituksista. Teemanumeroehdotukset lähetetään sähköpostitse Avaimen molemmille päätoimittajille 27.6.2025 mennessä. Valinnasta ilmoitetaan kaikille hakijoille heinäkuun alkuun mennessä. Numeron tekeminen ajoittuu myöhäissyksyyn ja talveen 2025–2026, ja valmis lehti ilmestyy maaliskuussa 2026. Laura Oulanne, laura.oulanne [at] utu.fi Anna Tomi, anna.i.tomi [at] gmail.com
Pohjoiset tunteet kotimaisessa kirjallisuudessa
Riikka Rossi, Sarianna Kankkunen & Elise Nykänen (toim.) 2024: Arctic Hysteria and Other Strange Northern Emotions. Case Studies in Finnish Literature. Helsinki: SKS, 210 s.
Copyright (c) 2025 Kasimir Sandbacka https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Ensimmäisen maailmansodan yhä vain jatkuessa alkoi kirjallisuudessa kuulua laajemmin sodanvastaisia ääniä, ja 1920-lukua onkin pidetty pasifismin kulta-aikana (Niemi 1988, 25). Suomen sisällissota 1918 sen sijaan synnytti vahvasti ideologista, voittanutta valkoista puolta ylistävää kirjallisuutta, joka pysyi valtavirtana useita vuosikymmeniä. Täysin yksiäänistä sisällissotakirjallisuus ei toki ollut. Tässä katsauksessani esittelen teoksia neljältä suomenruotsalaiselta kirjailijalta, jotka kulkivat vastavirtaan ja nostivat eri tavoin esiin vaihtoehtoisia tulkintoja sodasta: Mikael Lybeck (1864–1925), Sigrid Backman (1880–1938), Jarl Hemmer (1893–1944) ja Elmer Diktonius (1896–1961). Tarkastelen valitsemieni teosten pasifistisia piirteitä ja sitä, millaisessa yhteiskunnallisessa tilanteessa kirjailijat kirjoittivat.
Copyright (c) 2025 Marita Hietasaari https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Copyright (c) 2025 Laura Oulanne; Anna Tomi https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Syytös etsii ja puolustaa yliopistodemokratiaa
Hanna Kuusela 2024: Syytös. Muuan akateeminen komitragedia. Tampere: Vastapaino,180 s.
Copyright (c) 2025 Kaiju Harinen, Anna Ovaska https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
L. Onervan varhaisen proosatuotannon tyylipiirteitä korpusstilistiikan avainsanamenetelmän valossa
Artikkeli lähestyy uudesta näkökulmasta L. Onervan klassikkoromaania Mirdja (1908), jota on tutkittu symbolistis-dekadenttien piirteiden näkökulmasta, mutta tarkempaa, kvantitatiivisiin menetelmiin keskittyvää koneavusteista tyylillistä analyysia ei Mirdjasta ole kuitenkaan vielä tehty. Artikkeli on myös ensimmäinen avaus tämän tyyppiseen suomalaisen kaunokirjallisen proosan analyysiin. Tutkimuksemme kytkeytyy oppihistoriallisesti tendensseihin, joissa on pyritty tuomaan yhteen kirjallisia tekstejä laajemmin kontekstualisoivat ja niiden muodollisiin piirteisiin, tässä kvantitatiivisen tyylianalyysiin keskittyvät lähestymistavat. Artikkelissa testaamme Mirdja-romaanin tyyliä korpuslingvistisin, tarkemmin korpusstilistisin menetelmin. Käytämme avainsana-analyysia (varsinkin corpus-driven-menetelmää), joka on korpuslingvistiikassa ja -stilistiikassa hyvin yleinen menetelmä digitaalisen tekstiaineiston tyylin ja teemojen tarkastelussa. Verrokkiaineistona käytämme kirjallisen lajin mukaan valikoitua kahta muuta L. Onervan romaania, Inari (1913) ja Yksinäisiä (1917). Kysymme, missä määrin Mirdjan dekadentin tyylin ja tematiikan piirteet näkyvät menetelmän tuottamissa avainsanoissa suhteessa verrokkiaineistoon ja mitä uutta avainsana-analyysi tuo romaanin tyylilliseen sekä sisällölliseen analyysiin. Evaluoimme korpuslingvistisen avainsanojen analyysin tulokset, joihin kuuluu vertailu verrokkiaineistoon, suhteessa aikaisempiin dekadentin tyylin sekä dekadentin poetiikan analyyseihin. Tutkimuksemme tulokset todistavat, että teoksen kontekstualisoiva tyylianalyysi myötävaikuttaa suomenkielisen kirjallisuuden tyylihistorian hahmottamiseen sekä valottaa L. Onervan varhaistuotannon poetiikkaa uudesta näkökulmasta.
Copyright (c) 2025 Viola Parente-Čapková, Veronika Laippala https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Jonathan Kramnick 2023: Criticism and Truth. On Method in Literary Studies. Chicago: The University of Chicago Press, 136 s.
Copyright (c) 2025 Love Carlshamre https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Sarjamuoto ja kerronnan keinot Laila Hirvisaaren historiallisissa romaanisarjoissa
Artikkeli tarkastelee Laila Hirvisaaren (1938–2021) historiallisten romaanisarjojen rakennetta ja kerronnallisia keinoja. Romaanisarjan muotoa ja kerronnan keinoja on tutkittu vain vähän, vaikka erilaiset romaanisarjat ovat keskeinen osa maailmankirjallisuutta. Taustan tälle artikkelille muodostaa humanistisessa tutkimuksessa viime vuosina herännyt kiinnostus sarjaan muotona ja esteettisenä ilmiönä. Artikkelin aineisto koostuu kuudesta teossarjasta ja yhteensä 31 teoksesta, jotka kattavat Hirvisaaren tuotannosta 76 prosenttia. Metodina on Hirvisaaren teosten rakennepiirteiden tunnistaminen, taulukointi ja analyysi. Analyysini perustuu klassisen narratologian, erityisesti Gérard Genetten, käsitteisiin. Keskityn esimerkiksi fokalisaatioon ja parateksteihin. Hirvisaaren sarjojen erityispiirteitä ovat runsas lapsifokalisoijien määrä, fokalisaation tiheä vaihtelu, sekä teossarjojen viimeisissä osissa tapahtuva kerronnallinen muutos, jota nimitän epilogiseksi näkökulmanvaihdokseksi. Tällaiset ratkaisut tekevät historiallisista romaanisarjoista mainettaan monitulkintaisempia ja myös tutkimuksellisesti mielenkiintoisia. Historiallisessa romaanisarjassa korostuvat koherenssia tuottavat keinot, joten laji soveltuu kerronnallistamaan vaikeasti hahmotettavia prosesseja. Hirvisaaren teossarjojen epilogiset näkökulmanvaihdokset tuottavat kuitenkin tulkintaa historiasta avoimena ja dynaamisena.
Copyright (c) 2025 Sarianna Kankkunen https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Glück, Robert 2023: Pitkä muistiinpano uuskerronnasta. Suom. Juha-Pekka Kilpiö. Helsinki: Poesia, 24 s.
Copyright (c) 2025 Päivi Mehtonen https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
”Usein vaan sillä on merkitystä, miltä se tuntuu”
Artikkeli pyrkii selvittämään, millaisia merkityksiä kognitiivinen poetiikka paljastaa Cheekin rap-runoudesta ja haastatteluaineistoista, jotka tuotimme osana väitöstutkimustani Jare Tiihosen kanssa. Sovellan artikkelissani etenkin affektin käsitettä, jolla havainnollistan kognitiivisessa poetiikassa keskeistä kirjallisen kokemuksen prosessia. Tutkimusmenetelmäni on haastatteluaineiston ja aineistoa havainnollistavan sanoituksen analyysi, joka nojaa kognitiiviseen poetiikkaan (esim. Stockwell 2020). Haastatteluaineiston lisäksi tutkimusaineistonani on Cheekin kappale ”Jumala” (2017), joka on julkaistu suositussa Vain elämää -televisiosarjassa. Artikkelissani osoitan, että Cheekin rap-runoudelle on ominaista affektiivinen eetos, jossa tunnekokemukset ja niihin vaikuttavat poeettiset keinot nousevat keskeiseen rooliin. Kuten artikkelini kognitiiviseen teoriaan nojaten osoittaa, merkitykset rakentuvat tekijän, tekstin ja lukijan vuorovaikutteisessa prosessissa, jossa nämä kaikki vaikuttavat toisiinsa. Tässä prosessissa kirjallisuustieteessä perinteisesti korostetun tiedollisen ulottuvuuden rinnalle nousee vahvasti juuri tunteiden ulottuvuus. Tästä näkökulmasta rap voi tutkimuskohteena tarjota arvokkaita näkökulmia kirjallisuudentutkimukselle laajemminkin.
Copyright (c) 2025 Anna Pakarinen https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Copyright (c) 2025 Viola Parente-Čapkova https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
1900-luvun suomalaisen lastenkirjallisuuden ideologioiden jäljillä
Raita Merivirta 2024: Kolonialismia ilman siirtomaita? Kulttuurinen kolonialismi ja ”rotu” suomalaisessa lasten- ja nuortenkirjallisuudessa ja lapsille suunnatuissa lehdissä, 1900–1960. Turku: Turun yliopisto, 233 s.
Copyright (c) 2025 Ennaliina Leiwo https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Copyright (c) 2025 Saija Isomaa, Kati Launis, Viola Parente-Čapková https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0