Research in Arts and Education (former Synnyt/Origins: Finnish Studies in Art Education) is an international double-blind peer-reviewed journal.
Department of Art and Media (School of Arts, Design and Architecture, Aalto University) & The Finnish Society for Research in Art Education (Suomen taidekasvatuksen tutkimusseura)
The license of the published metadata is Creative Commons CC0 1.0 Universal (CC0 1.0).
Challenging Conformity in Higher Music Education
To challenge conformity and foster explorative and transformative pre-service arts education, students’ reflections and informed choices should be central. Drawing on Hannah Arendt’s concept of professional judgment, this philosophical study explores how such judgment might be cultivated among becoming musicians in the Western classical tradition. We propose cross-instrumental collaborative workshops on musical interpretation as a way to challenge conformity in higher music education from within. These workshops aim to foster reflective, imaginative, and socially engaged musicianship. Challenges and possibilities of implementation are discussed, with forward-looking reflections on how pre-service arts education might resist institutional inertia and embrace change from within.
Copyright (c) 2025 Carl Holmgren, Cecilia Ferm Almqvist https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Arts Education in Terms of ‘Landscaping’
From a didactical perspective, this discussion examines artworks as educational tools, starting with a critique of pictorial representations that oversimplify school content. The concept unfolds that works of art can serve as meaningful educational instruments. Artworks are then understood as translations of theories into specific experiential contexts—akin to entering a ‘landscape’ or ‘soundscape’ that invites exploration. Rather than functioning merely as illustrative aids, artworks have the capacity to make learning tangible, fostering uncertain, open-ended, and unpredictable personal experiences that contribute to theory-building. Two examples will be provided to demonstrate how artworks can serve as educational tools for mobility Bildung.
Copyright (c) 2025 Anja Kraus https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
This essay emerges from the author’s experience of facilitating workshops “Dance and Act” in Helsinki, Ljubljana, and Belgrade. In her pedagogical practice, she discovered that movement-based practice has positive effects on learning processes. The essay explores how playful, transdisciplinary, and dynamic teaching methods promote creative learning that can extend beyond arts-based topics. The article highlights dance practices and addresses the issue of excluding dance from formal education, as well as potential solutions for training teachers to feel more confident incorporating bodily exercises and games into their teaching approaches.
Copyright (c) 2025 Maja Kalafatić https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Challenging conformity in arts education and through the arts in education
Arts education, as well as the presence of art within education, is often expected to be experimental, liberating, and eye opening. Yet those of us working in these fields, much like in other disciplines, sometimes fall into patterns of conformity and stereotypical approaches that need to be challenged. With this issue, we propose a journey through diverse artistic experiences based on research from different geopolitical contexts to invite readers to think about conformity linked to pedagogies of care and the power of community in arts education.
Copyright (c) 2025 Judit Onsès Segarra, Ebba Theorell https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
This commentary examines an empirical, process-oriented approach to reintegrating the lived body within the environment through photographic expeditions with young people from Heliópolis, São Paulo's second largest favela. The “Nofotofake” project engages participants aged 13 to 20 in a critical reflection on socio-cultural ecosystems through body-oriented experiences. It aims to empower young people to reclaim their senses and critical thinking, challenging media-driven realities. The research promotes intersubjective approaches and a “dynamic image theory” that acknowledges the complexity of diverse bodies. "Nofotofake" interrelates art and pedagogy, prioritizing experiential learning and critical reflection to challenge conventional notions of reality and value.
Copyright (c) 2025 Roberta Dabdab https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Co-crafting Artistic Belonging with Communities through Arts-Based Participatory Action Research
This article shares the process and findings of a co-authored arts-based participatory action research collaboration exploring how participatory and pedagogical practices could enable artistic spaces where participants feel that they belong. It begins by introducing the project’s collaborators and describing our use of Arts-Based Participatory Action Research (AB-PAR). It then describes our research process and key pedagogical findings, according to the themes of: (a) Challenging conformity in artistic participation and meaning, (b) developing shared pedagogical practices, (c) recognizing ambiguous power dynamics, (d) responding to power through shared critical dialogue, and (e) responding to power through shared artistic practices.
arts-based participatory action research
Copyright (c) 2025 Sergio Garcia-Cuesta, Gracia Rios Calderon, Pablo Lara Garcia, Signild Thygesen, Filippa Westerberg, Tiago Candal, Mauricio Diaz Reyes https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
For over three decades, Chicago Arts Partnerships in Education (CAPE) has challenged neoliberal approaches and classroom hierarchies through arts integration inquiry practices involving students, teachers, and teaching artists. The authors emphasize a two-year study of CoLab, a CAPE initiative that fosters new public-school partnerships. Using narrative inquiry, the researchers highlight the documentation practices described by CoLab teaching artists as they collaborate with teachers and students. The research results reveal how documentation in collaborative arts integration serves as a process of meaning-making, characterized by moments, movements, and manifestations that spread and grow, much like ripples in water after a stone’s disruption.
Copyright (c) 2025 Geralyn Schroeder Yu, Juana Reyes , Teju Adesida, Noé Cuéllar, Mark Diaz, Brandon Phouybanhdyt https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Pedagogical Embodied Responses Through the Video Way of Thinking
This article explores how early childhood educators can engage with children’s video recordings through embodied, artistic, and phenomenotechnical approaches. Drawing on Ben Spatz’s concept ‘the video way of thinking’ and Karen Barad’s theory of agential realism, the study reframes children as creative agents whose audiovisual expressions are materially and affectively entangled with their environments. Through a case study of a four-year-old child’s video recording, the article demonstrates how pedagogues can produce video responses using the modes of tinkering, tuning, and tracking. This method proposes a shift from representational pedagogies to response-able, embodied practices, positioning the child as an active videographer.
Copyright (c) 2025 Linda Sternö, Christine Eriksson https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
The Use of Dramaturgical Methods in Creative Teaching of Literature
Art is a marginalized subject in Slovenian schools, so theatre professionals (dramaturgs, directors, actors, etc.) try to find alternative options for the art education of young people and teachers. This study explores the power and influence of dramaturgical methods to challenge the conformity in dramatic literature education. Using different methods from professional dramaturgical practice, we analyze three workshops of creative teaching of literature within the framework of the Slovenian National Theater Institute and discuss the impact of selected methods, results, and the possibilities for the development of additional methods for teaching teachers.
Copyright (c) 2025 Eva Kraševec https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
TILANNEKUVIA kuvataidekasvatuksen teorioista ja tutkimuksesta (2/2)
Tilannekuvia kuvataidekasvatuksen teorioista ja tutkimuksesta (2/2) on kahden teemanumeron muodostaman kokonaisuuden jälkimmäinen osa. Molemmat osat ovat väläyksiä, tilannekuvia suomalaiseen kuvataidekasvatukseen. Tilannekuvan voi ymmärtää kokonaiskuvaa tavoittelevana katsauksena tai toimintaa ja ajattelua välähdyksenomaisesti välittävänä kuvana.
Copyright (c) 2025 Elina Härkönen https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Copyright (c) 2025 Tiina Pusa https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Taideperustainen toimintatutkimus kuvataidekasvatuksen käytäntöjen kehittämisen välineenä
Taideperustainen toimintatutkimus vastaa laaja-alaisen kuvataidekasvatuksen praktiseen tiedonintressiin. Muutoshakuinen tiedonintressi nousi monialaisessa hanke- ja tutkimusyhteistyössä Lapin yliopistossa 1990-luvulla. Kuvataidekasvatus nähtiin dynaamisena tulevaisuusorientoituneena tutkimusalana: tutkimuksen tyypillisenä tavoitteena oli kehittää työ- ja opetusmenetelmiä ja vastata tunnistettuihin haasteisiin. Tutkimusten tavoitteet määriteltiin yhdessä toimijoiden kanssa: taide-, tutkimus- ja kehittämisprosesseissa yhteisöjen jäsenet ovat kanssatoimijoita. Tämä katsaustutkimus taustoittaa ja teoretisoi taideperustaisen toimintatutkimuksen metodologiaa pyrkien tukemaan menetelmän käyttöä alan tutkielmien ja tutkimusten toteutuksessa. Menetelmän ontologisilla ja epistemologisilla lähtökohdilla on yhteys osallistavaan ja dialogiseen nykytaiteeseen, kanssatoimijuuteen, -tutkijuuteen ja alkuperäiskansatutkimukseen. Taideperustainen toimintatutkimus tuottaa tietoa ja käytännön muutososaamista: kuvataidekasvatuksen tutkittua toimintatietoa, joka on myös alan ulkopuolisten tunnistettavissa.
Copyright (c) 2025 Timo Jokela, Maria Huhmarniemi https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Mikrokosmoksia eli lasten ja nuorten kanssa STEAM-laboratoriossa
Aalto-yliopistossa Biofilia-biotaidelaboratorio on historiansa alusta asti ollut yhteydessä lasten ja nuorten LUMA-kasvatusta antavan Aalto-yliopisto Juniorin laboratorioon. Nykyisin Aalto-yliopisto Junior pyrkii emoyliopistonsa tavoin yhdistämään toiminnassaan tieteen, taiteen, tekniikan ja talouden. Biotaide on yksi esimerkki tieteellisen ja taiteellisen toiminnan risteyttämisestä. Pohdiskelevassa esseessäni pyrin kuitenkin osoittamaan, etteivät kaikki STEAM (Science, Technology, Engineering, Arts, Mathematics) -kasvatuksen edustamat alat välttämättä ole käytännön toiminnassa tasa-arvoisia, mikä johtuu muun muassa taiteellisen ajattelun ja oppimisen epäjatkuvasta luonteesta sekä eri alojen erilaisista tiedonmuodostustavoista ja pedagogisista käytännöistä. Niin ikään kasvatuksen tulostavoitteet ja nyky-yhteiskunnassa vallitseva lyhytjännitteisyys kannustavat rajojen rikkomisen sijasta kilpailemaan vaikuttavuudesta.
Copyright (c) 2025 Helena Sederholm https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Tämä artikkeli miettii kuvataidekasvatuksen kenttää digitalisaation jälkeen pohtien kuvataidekasvatuksen mahdollisuuksia ja velvollisuuksia ajassa, jossa esimerkiksi tekoälyt, teknologiajätit, lohkoketjut, digitaalisuus ja internet yleensä, on imeytynyt miltei kaikkeen mitä teemme. Artikkeli pyrkiikin kääntelemään digitaalista teknologiaa posthumanistiselta, uusmaterialistiselta kannalta, ajatellen digitaalisuutta sommitelmana, johon sisältyvät teknologia, koodi sekä inhimilliset ja ei-inhimilliset toimijat. Digitaalisuuden ajattelu sommitelmana tuo digitaalisuuden paremmin tämänhetkiseen kontekstiin, jossa yhteiskuntaa uhkaavat esimerkiksi ilmastokriisi ja epävarmuus. Erityisesti artikkeli esittää kriittisen luennan digitaalisesta teknologiasta kuvataidekasvatuksen näkökulmasta: minkälaisia rooleja digitaalisuus tuo kuvataidekasvattajalle. Teksti ei kuitenkaan hylkää digitaalisuutta, vaan kriittisesti tarkastellen tuo esille miten digitaalisuus on mahdollistanut ja mahdollistaa uusia taiteen ja taiteellisen ajattelun muotoja.
Copyright (c) 2025 Tomi Slotte Dufva https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Kuinka tässä kävi näin? Kuinka ymmärsin kaiken aivan väärinpäin?
Visuaalisen kulttuurin monilukutaito on laaja ja monimuotoinen alue, jossa käsitykset visuaalisuudesta, kulttuurista ja monilukutaidosta ovat edelleen osittain hämärän peitossa. Osittain hämäryys on ymmärrettävää, sillä kyseiset käsitteet ovat monitulkintaisia ja ainaisessa liikkeessä. Yritykset asettaa visuaalista kulttuuria ja sen lukutaitoja aloilleen onkin haastavaa; jokainen yritys lohkoa aihetta alkaa ennen pitkää vuotamaan käsitteiden muuntuvuuden vuoksi. Tämän artikkelin tarkoituksena onkin käännellä visuaalisen kulttuurin monilukutaitoa posthumanistiselta ja uusmaterialistiselta kannalta ja tuoda esiin mahdollisia ymmärtämisen ja tulkinnan polkuja, sekä nostaa esiin viimeaikaisia visuaalisen kulttuurin monilukutaidon kontekstissa tärkeitä liikehdintöjä kuten (post)representaationaalisia tulkintamalleja, kriittistä vammaistutkimusta ja post-kolonialistista teoriaa. Toisin sanoen tämä teksti on eräänlaista möyhimistä visuaalisen kulttuurin monilukutaidon
Eriyttäminen kuvataiteessa perusopetuksen yläluokilla
Artikkelissa tarkastellaan opettajien käsityksiä kuvataiteen aineenopetuksen eriyttämisen toteuttamisen ja toteutumisen mahdollisuuksista ja haasteista peruskoulun 7.–9. luokilla. Eriyttäminen määritellään laajan käsityksen mukaan opetuksen lähestymistapana: oppilaiden erilaisten tarpeiden huomioimisena. Opetusta eriyttämällä oppilaalle tarjotaan lisää tukea tai haastetta hänen tarpeidensa mukaan. Tutkimus on toteutettu kuvataideopettajien ryhmähaastatteluna keväällä 2024. Keskeisimpinä tuloksina voidaan pitää havaintoa, jossa eriyttämisen toteutuminen kuvataideopetuksessa on pitkälti opettajien varassa. Opettajat näkevät kuvataideopetuksen kuitenkin luonteeltaan eriyttävänä: tutkiva oppiminen ja laaja tiedonkäsitys mahdollistavat jossakin määrin luontaisesti oppijoiden erilaiset lähestymistavat ja ratkaisut. Opettajat ovat luovia ratkaisuissaan ja kokevat onnistuvansa eriyttämisessä hyvin. Opetusryhmien moninaisuuden täyden potentiaalin saavuttamiseksi resursseja ja erilaisia tukitoimia tarvittaisiin kuitenkin enemmän.
Copyright (c) 2025 Elina Härkönen, Tea Tuiskuvaara https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
”Kokea osallisuutta ja päästä itse toimimaan”
Tässä artikkelissa tarkastelen taidenäyttely- ja museopedagogiikan tavoitteita ja ominaispiirteitä katsauksella niiden historiaan, ajankohtaisiin esimerkkeihin ja taidekasvatuksen opiskelijoiden näkemyksiin. Tutkimuksen aineistona toimivat kuvataidekasvatuksen maisterivaiheen opiskelijoiden kirjalliset pohdinnat taidemuseo- ja näyttelypedagogiikan kurssin päätteeksi, jolloin sekä teoreettista perustietoa että tuoreita käytännön kokemuksia on karttunut erilaisista museokonteksteista. Näyttelyt määrittyvät erityisinä oppimisympäristöinä, joissa on mahdollista toteuttaa moniaistista, leikillistä ja tilannesidonnaista oppimista. Kulttuurisen moninaisuuden, osallisuuden rakentamisen ja dekolonisaation huomioiminen ovat saavutettavuuden lisäämisen ja yhteiskunnan digitalisoitumisen lisäksi haasteita, joihin myös museoissa pyritään vastaamaan. Kuvataidekasvatuksen opiskelijoiden näkemyksissä korostuvatkin vuorovaikutuksen ja osallistumisen merkitykset näyttelypedagogiikassa, jonka laajentamista lopuksi esitän käsittämään myös oppilaiden omien näyttelyiden tekemisen ja kuratoimisen museoiden kanssa yhteistyössä.
Copyright (c) 2025 Annamari Manninen https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Kestävää muutosjoustavuutta talvitaiteesta
Talven olosuhteet muuttuvat epävakaammiksi ilmastonmuutoksen myötä. Olen kehittänyt muutokseen pureutuvia kokeellisia talvitaiteen menetelmiä ja innostanut työpajoissa Lapin yliopiston taideopiskelijoita aktiiviseen talvisuhteen työstämiseen. Tarkastelen, millä tavoin taiteellinen toiminta mahdollistaa talven muutoksen kokemusten käsittelyä ja kestävää muutosjoustavuutta. Kokeellisessa talvitaiteessa etsitään kaikenlaisiin talven olosuhteisiin toimivia työskentelytapoja ja ilmaisua. Lumi materiaalina ja sen työstäminen avaa näkymiä luonnontieteelliseen tietoon synnyttäen samalla henkilökohtaisia, kehollisia ja moniaistisia esteettisiä kokemuksia. Jaetut kokemukset ja yhdessä työskentely taideperustaisesti luovat talvikulttuuria, jossa avautuu tilaa myös talven muutoksen syiden ja seurausten tarkastelulle sekä pyrkimyksille toimia vastuullisesti.
Copyright (c) 2025 Antti Stöckell https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Kuvataidekasvatuksen laajenevat yhteisöt
Artikkelin tavoitteena on problematisoida tieteen ja taiteen vuorovaikutusta, yksilön ja yhteisön suhdetta arktiseen ympäristöön sekä tieteen ja taiteen mahdollisuuksia tietoisuuden laajentamisessa maakeskeisestä perspektiivistä kosmoksen laajuiseen perspektiiviin. Artikkeli esittelee Tiede-taide-kesälukion kehittämistoimintaa kolmen vuoden osalta osana kuvataiteen aineenopettajakoulutusta. Tarkastelussa olevien kesälukioiden kurssisisällöissä kohtaavat arktinen nykytaide, tähtitiede, geo- ja avaruusfysiikka sekä astrobiologia. Kokonaisuudessa avautuu näkymiä Maa-planeetan ja sen eliökunnan syntyyn ja kehitykseen sekä katoavan ympäristötaiteen luomisprosessiin. Paikkaan ja situaatioon kiinnittyvää nykykuvataidekasvatusta tarkastellaan lisäksi kesälukiossa vierailleiden saamelais- ja pohjoisten taiteilijoiden toiminnan ja teosten kautta. Kokonaisuutta reflektoidaan yhteisöllisen taidekasvatuksen, performatiivisuuden ja intra-aktioteorian kehyksessä ja johtopäätöksenä tuodaan esille, miten yhteisöllisyys-käsitteen laajentuminen ilmenee nykykuvataidekasvatuksen käytänteissä.
Copyright (c) 2025 Mirja Hiltunen https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Visuaalisessa esseessä kysytään, mitä paikan nimeäminen opettajaksi ehdottaa kuvataidekasvatuksen toimintatavoille. Mitä pedagogisesti merkityksellistä voi tapahtua, kun kehojen materiaalisuudet tulevat kosketuksiin paikan materiaalisuuksien sekä muiden paikkoja asuttavien kanssa? Miten paikka tapahtuu meissä? Essee perustuu Nykytaidekasvatus-kurssin yhteydessä vuosina 2020–2024 tuotettuihin aineistoihin. Kurssin käytäntöjä sekä niiden taustalla olevaa pedagogista ajattelua tarkastellaan uusmaterialismin, feministisen pedagogiikan sekä paikkasidonnaisen taiteen viitekehyksessä. Essee hahmottelee nykytaidekasvatuksen ihmisenjälkeistä paikka-ajattelua tietämisen, tavallisuuden ja erityisyyden, ajan, yhteisön ja utopian teemojen kautta.
Copyright (c) 2025 Marja Rastas, Minna Suoniemi https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Artikkelin tarkoitus on antaa aavistus, miten muiden alojen ajatuksia ja käsitteitä voisi yhdistää taidekasvatuksen teorioihin ja käytäntöihin. Eklektisesti esimerkeiksi on valittu teorioita ja käsitteitä (transindividuaalisuus, symbioosi, ekologia), jotka ovat ajankohtaisia eri alojen tutkimuskirjallisuudessa ja auttavat myös näkemään kasvatusajattelussa keskeisen yhteisöllisyyden lähtökohtia. Pedagogisena esikuvana on omintakeisten itsenäisten toimijoiden muodostama yhteisö eli jäkälä. Samalla tämä artikkeli demonstroi abstraktia ajattelua ja tutkimusartikkelin konstruoimista pyrkimättä kuitenkaan luomaan liian tiukkoja liitoksia tai umpisolmuja. Sen sijaan on hyväksyttävä, että solmuisenkin vyyhdin keskelle jää aina tilaa ajatella.
Kuvataidekasvatus kestävyyden vipuvoimana
Ympäristökriisien myötä kestävyysorientaatio on suunnannut kasvatuksen tavoitteita: tiedostamista, ongelmaratkaisutaitoja ja kohtuullisuutta. Kuvataide on yksi koulujen oppiaineista, jolla pyritään kestävyysmurrokseen. Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnan kuvataidekasvatuksen tieteenalalla kestävyyteen liittyvää tutkimusta on tehty 1990-luvulta lähtien. Tutkimuksellisena lähestymistapana on usein ollut taideperustainen toimintatutkimus, jossa kehitetään kuvataidekasvatuksen strategioita ja käytäntöjä erityisesti pohjoisessa toimintaympäristössä. Systeemiajattelu ja paikkakasvatus ovat toimineet teoreettisena viitekehyksenä pedagogiikan kehittämisessä. Tässä artikkelissa arvioidaan tehtyä toimintaa ja tutkimusta 2000-luvulla. Artikkeli nostaa esille kestävyysmurrokseen, systeemiseen muutokseen, ekososiaaliseen sivistykseen ja ekokulttuuriin painottuvia käytäntöjä tarkastellen niiden kytköksiä ja solmeutumisia. Kuvataidekasvatuksella on potentiaalia merkittäväksi tekijäksi ja katalyytiksi ympäristömyönteisten arvojen sekä systeemisen ajattelun, kestävyyttä edistävien aloitteiden ja ekokulttuurisen kestävyyden
Copyright (c) 2025 Maria Huhmarniemi, Timo Jokela https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Pedagoginen mielikuvitus kuvataidekasvatuksessa
Artikkelissa luonnostellaan ääriviivoja pedagogiselle mielikuvitukselle etsien vastauksia kysymyksiin: mitä pedagoginen mielikuvitus on, mihin sitä tarvitaan ja kuinka sitä voi kehittää. Aihetta tarkastellaan tässä tekstissä kuvailevan kirjallisuuskatsauksen keinoin ja rikastetaan aineistolähtöistä tarkastelua kuvataideopettajakoulutuksen ja siihen kiinnittyvän opetustyön käytännöllä. Seitsemän kirjallisuuskatsaukseen valittua julkaistua artikkelia aikaväliltä 2014–2023 tuovat esille kolme keskeistä pedagogisen mielikuvituksen elementtiä: 1) kyky tehdä aikasimulaatioita 2) empatia ja sosiaalinen oikeudenmukaisuus muita ihmisiä ja toislajisia kohtaan pedagogista työtä ohjaavana lähtökohtana sekä 3) teorian ja käytännön välisen kuilun kaventaminen. Pedagogista mielikuvitusta voi ruokkia esimerkiksi tekemällä ja tarkastelemalla taidetta. Se mahdollistaa sellaisten maailmojen ja näkökulmien tarkastelun, jotka eivät ole juuri nyt tässä.
Artikkeli on taidekasvatuksen tutkimuspedagogiikan kontekstissa tapahtuvaa seminaariohjaajan työn tutkimusta. Tutkimuksen aiheena on usein esitetyt kysymykset opinnäyteseminaarin alussa. Käytännöllisenä tutkimustehtävänä on tiivistää seminaaritilanteessa syntyneitä vastauksia ja siten tukea tällä tekstillä opinnäytetyön alkuun pääsemisessä. Samalla tavoitteena on kuvata ja jäsentää tutkimuspedagogiikan erityispiirteitä pedagogisena praktiikkana suhteessa esimerkiksi korkeakoulupedagogiikan ja aikuiskasvatuksen konteksteihin. Keskeisenä menetelmänä on omaan muisteluaineistoon perustuva dialoginen vertailu. Työtään tekemällä tutkivan opettajan aineistona on vuosien aikana karttuva työkokemus, toistuvat opiskelijoiden kohtaamistilanteet, oman työn tueksi tehdyt muistiinpanot ja opetuksen suunnittelu. Tulkinnallisen ja vertailevan analyysin avulla tunnistetut kysymykset vastauksineen tulee ymmärtää tutkimusaineiston, analyysin sekä tutkimustulosten yhteenkietoutumina, joista tulevilla opinnäyteseminaarilaisilla olisi käytännössä hyötyä.
Copyright (c) 2025 Taneli Tuovinen, Heidi Fast https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Taideperustaisen ja taiteellisen tutkimuksen perinteet ja ajankohtaiset suuntaukset
Tässä artikkelissa käsitellään taideperustaisen ja taiteellisen tutkimuksen kehittyviä näkökulmia sekä niiden historiallisia ja filosofisia taustoja. Kirjoittajat esittelevät akateemiset kontekstinsa ja positionaalisuutensa, millä tuovat esiin taideperustaisen tutkimuksen peruselementit, kuten avoimuuden ja itsereflektiivisyyden. Artikkeli painottaa tutkimusotteen syklisyyttä, jossa tutkija reflektoi omia kokemuksiaan tuottaen jatkuvasti uutta tietoa. Taiteellista tutkimusta lähestytään henkilökohtaisena ja intohimoisena prosessina, jossa tutkijan suhde aiheeseen on keskeinen. Lisäksi käsitellään eettisiä, eurosentrisiä ja kolonialistisia kysymyksiä sekä tutkimustulosten saavutettavuutta.
taideperustainen tutkimus taidekasvatuksessa
taiteellinen tutkimus taidekasvatuksessa
Copyright (c) 2025 Mira Kallio-Tavin, Anniina Suominen https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Art Education in the Age of Crises: Opportunities for Hope and Transformation
The culture of post-industrial societies has proven unsustainable in many ways: climate change, overconsumption of natural resources, violent conflicts, and social inequality create a looming dystopia that leaves people hopeless and without a vision for the future. Amid complex eco-social crises, it is essential to consider the role of art education as an educational and societal resource. Art education is not isolated from other sectors of society but is always connected to broader cultural and political contexts. In other words, art education can never be neutral; it either strengthens or challenges and reshapes the values and practices prevailing in society through its choices. This thematic issue, Art and a Hopeful Future, brings together studies presented in the Arts Education Special Interest Group at the 2023 FERA (Finnish Educational Research Association) Conference, focusing on the significance of art education as a builder of hope for the future.
Copyright (c) 2024 Raisa Foster, Katja Sutela https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Taidekasvatus kriisien aikakaudella – toivon ja transformaation mahdollisuuksia
Jälkiteollisten yhteiskuntien kulttuuri on osoittautunut monin tavoin kestämättömäksi: ilmastonmuutos, luonnonvarojen ylikulutus, väkivaltaiset konfliktit ja sosiaalinen eriarvoisuus muodostavat uhkaavan dystopian, mikä saa ihmiset toivottomiksi ja näköalattomiksi tulevaisuuden suhteen. Monimutkaisten ekososiaalisten kriisien keskellä on tärkeää pohtia taidekasvatuksen roolia kasvatuksellisellisena ja yhteiskunnallisena voimavarana. Taidekasvatus ei ole yhteiskunnan muista sektoreista irrallaan, vaan se on aina sidoksissa laajempiin kulttuurisiin ja poliittisiin konteksteihin. Toisin sanoen taidekasvatus ei koskaan voi olla olla neutraalia, vaan se osallistuu valinnoillaan joko yhteiskunnassa vallitsevien arvojen ja käytäntöjen vahvistamiseen tai niiden haastamiseen ja muokkaamiseen. Tämä teemanumero, Taide ja toiveikas tulevaisuus, kokoaa yhteen vuoden 2023 Kasvatustieteen päivien Taide- ja taitokasvatuksen tutkimuksen verkoston teemaryhmässä esiteltyjä tutkimuksia, keskittyen erityisesti taidekasvatuksen merkitykseen tulevaisuuden toivon rakentajana.
Monitulkintaiset kuvat: Taideperustaiset menetelmät kognitiivisten medialukutaitojen tukemisessa
Medialukutaidolla pyritään vastaamaan nykypäivän yhä moninaisempiin haasteisiin. Tästä johtuen myös medialukutaito-käsitteen määritelmä on laaja. Visuaalinen lukutaito on yksi medialukutaidon keskeisistä osa-alueista, ja sen opettamisesta kouluissa vastaavat erityisesti kuvataideopettajat. Tästä syystä olisikin tärkeää, että visuaaliseen medialukutaitoon liittyvät kysymykset tuotaisiin yhä vahvemmin osaksi myös tulevien kuvataideopettajien koulutusta. Tämä artikkeli esittelee tutkimusta, jonka tarkoituksena on hahmottaa taideperustaisten menetelmien ja kuvien monitulkintaisuuden merkityksiä ja mahdollisuuksia medialukutaitojen tukemisessa. Tutkimus on toteutettu vuosina 2020–2024 kuvataiteen aineenopettajankoulutuksessa, ja sen keskeisiksi kysymyksiksi muodostui: millaisia medialukutaitoja taideperustaisilla menetelmillä voidaan tukea, ja miksi? Tulosten mukaan taideperustaisilla menetelmillä voidaan tukea erityisesti medialukutaidon kognitiivisia, joustavan älykkyyden ja epäselkeyden sietokyvyn osa-alueita.
Copyright (c) 2024 Marjo Pernu https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Turvallisempaa tilaa ja rohkeampaa kuvataideopetusta ja -koulutusta
Turvallisemman tilan periaatteilla on pyritty vahvistamaan yhdenvertaisuutta suomalaisissa yliopistoissa 2010-luvulta alkaen. Tämä artikkeli perustuu kehittämistyöhön kahdessa suomalaisessa kuvataidekasvatuksen koulutusta antavassa yliopistossa: Aalto-yliopistossa ja Lapin yliopistossa. Tutkimusaineistona on ryhmähaastattelu, jonka avulla on tunnistettu turvallisemman tilan periaatteisiin liittyviä haasteita ja mahdollisuuksia taiteen yliopisto- ja kouluopetuksessa. Haastatteluaineisto asetettiin vuoropuheluun kirjoittajien ammatillisten reflektioiden kanssa ja jäsennettiin traumainformoidun pedagogiikan teemojen avulla. Oppimis- ja taidekäsitykset vaikuttavat turvallisemman tilan periaatteisiin ja kokemuksiin. Pedagogiset valinnat luovat turvallisempaa ja rohkeampaa tilaa. Turvallisemman tilan voidaan nähdä ilmenevän kuvataidekasvatusalan yliopistokontekstissa politiikkana, opetuksen toteutumisena ja sisältöjen muotoutumisena. Kuvataideopetuksen käytännöt turvallisemmaksi tilaksi yliopistoyhteisöissä mallintavat yhdenvertaista ja rohkeaa kuvataideopetusta kouluihin ja taidekasvatuksen laajalle kentälle.
Copyright (c) 2025 Tiina Pusa, Maria Huhmarniemi https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Editorial: Arts Education in a More-Than-Human World
"Once upon a time, in a world where change danced on the horizon like leaves in the wind, there were art teachers, artist-pedagogues, artists, and art educational researchers, who read themselves into the posthumanist theories. Or maybe they engaged with the key ideas of these theories through their colleagues, or from random YouTube videos. Or maybe they ended up following the call of vital materialities, or became attracted by encounters with other-than-human species (clicks of cameras capturing fleeting moments, water droplets dotting on snow, or the whispers of limpets clinging to rocky shores). In any case, something in the world made them think differently their understandings of learning, pedagogies, art practices and research. This resulted in creative experimentation, rigorous rethinking of existing practices, and negotiating ethical responses to the messy, complex entanglements in the more-than-human worlds."
Copyright (c) 2024 Henrika Ylirisku, Tomi Slotte Dufva, Mikko Snellman https://creativecommons.org/licenses/by/4.0